68 GUNNAR i^CHOTTK. (734) 



har en medelhöjd av 2,30 m. och den senare 3,01 m eller en skillnad 

 på 71 cm. Liksom för 4 år sedan finnes det dock fortfarande 5 av- 

 delningar med sydländsk tall från Södermanland samt Öster- och Vä- 

 stergötland som, vad höjden, beträffar, ej äro kraftigare utvecklade än 

 de norrländska plantorna. Detta torde få tillskrivas växlingar i mar- 

 kens beskaffenhet. 



Men det är inte heller den olika höjden, som är den mest framträ- 

 dande skillnaden mellan tallar av norrländskt eller sydsvenskt frö. 



Tallarna av norrländsk härstamning skilja sig nämligen frän de syd- 

 svenska genom ett flertal andra karaktärer. Sålunda är hos de norr- 

 ländska tallarna hela växtsättet spensligare med kortare och färre grenar 

 än de från södra Sverige (se fig. 3). Dessa äro åter mera buskliknande 

 med yvigare grenar och ha ej alltid fullt så rak stam, som de norr- 

 ländska individen. 



Ett besannande härav ger tabell 2, där trädens procentuella fördel 

 ning på växtklasser angives. Vid revisionen hösten 1913 hänfördes 

 nämligen de då lo-åriga plantorna till olika växtklasser efter samma 

 grund som Engler' uppdelat plantorna vid sina försökskulturer. 



Till första klassen räknades plantor med rak stam, kraftiga korta si- 

 dogrenar, som äro något uppåtsträvande och kortare än plantans höjd. 

 Grenarna äro väl barrbeklädda, och plantan är fullständigt frisk. Denna 

 klass motsvarar ungefär »ettorna» i Skogsförsöksanstaltens vanliga be- 

 teckningsschema'- 



Till andra klassen hänfördes plantor ävenledes med rak stam men 

 med längre grenar än föregående och således med en mera bred växt- 

 form. Dessa plantor motsvaras närmast av »b-typen» i Skogsförsöks- 

 anstaltens beteckningsschema. 



Tredje klassen omfattar plantor med krokig stam eller av »c-typ» 

 enligt försöksanstaltens schema. Till fjärde klassen hänför slutligen 

 Engler de plantor, som bilda en krypande buske, men den klassen är 

 ej företrädd i de svenska kulturförsöken. 



Tabell 2 visar, att de norrländska tallplantorna i regel sakna indi- 

 vider i klass 3, och att ytterst få procent hänförts till klass 2. 75- — 96 

 % ha upptagits i klass i. Av de sydsvenska tallarna ha blott 29 — 

 81 % hänförts till denna grupp. 



ICn direkt mätning av grenarnas längd visar ännu tydligare, huru 



' Aknoi.I) En(;i,KK: Einfluss der I'rovenienz des Sainens auf dic Kif,'onschaften der 

 forstlichen Holzgewächse. Zweitc Mittcilung. MiUeiluiij,a'n dt-r Scln\cizori>^l•he^ Centralan- 

 >.tall filr das forstliche Versuchswesen. X Band. Ziirich 19 13. 



- GuNN.\R Scilf)'l"li: : <>ni gallringsförsök. .Medd. Irim Statens Skogslörsöksaiistall h. 9. 

 Skog^värdsfiireinngens lidskritt 1912. laekavdelningcn sid. 3^7*. — 445*- 



