(767) TALLIM.ANTOR AV FRÖ FRÄN OLIKA HEMORT. lOI 



plantorna, ha synbarligen lidit mest, medan de smärre plantorna inom 

 avd. I och II hittills varit mera skonade. Detta överensstämmer också 

 med snöskyttets hela natur då den — även om den uppträder i plant- 

 skolor svårt härjande — likväl i skogsmarken synes angripa något äldre 

 plantor. 



Jämförelse me/laii de europeiska plantornas utveckling i Sverige 

 vid -,"7° -,'c?' och 62° jg' nordlig bredd. 



Då avståndet mellan de båda försöksfälten är cirka 5V2 breddgrader 

 eller i runt tal 60 mil är givetvis också klimatet ganska olika på de 

 båda ställena. Efter professor H. E. Hambergs arbeten ha i tabell 16 

 uppställts de viktagaste utslagen härför. Sålunda visar sig medeltem- 

 peraturen för hela året vara + 1,73 vid Bispgården och + 5,12 vid Häss- 

 leby. Medan den årliga medelnederbörden vid det förra stället blott 

 är 450 mm. är den 544 mm. vid det senare. Vid Bispgården kunna 

 i medeltal 155 dagar, men vid Hässleby blott 95 dagar uppvisa snö- 

 täckt mark. Medeltiden för första snötäckets inträffande är i Bispgår- 

 den den 25 oktober och vid Hässleby den 10 november. Medeltiden 

 för snötäckets försvinnande ur skogen är vid det första stället omkring 

 I maj, vid det senare omkring 15 apriP. Det är tydligt, att en så pass 

 betydande olikhet i klimatet vid de båda försöksfälten,skall återspegla sig i 

 plantornas utveckling. Fig. 11 — 17 åskådliggöra också detta förhållande 

 mycket tydligt. A sidorna 768^ — 77 i avbildas här å sidornas övre del plan- 

 tor, uppdragna vid Hässleby, och å deras nedre hälft lika gamla plantor, 

 uppdragna vid Bispgården. Plantorna äro i båda fallen avbildade i 

 samma skala eller 1:10. De 8-åriga plantornas ringa utveckling vid Bisp- 

 gården är ju högst påfallande i jämförelse med deras rätt så kraftiga 

 syskon, som fått växa i ett sydligare klimat vid Hässleby. Säkerligen 

 hade skillnaden blivit ännu större, såvida ej de som i-åriga utsatta 

 plantorna uppdragits i Norrland för båda avdelningarna. Den olika 

 breddgraden spelar synbarligen för tallplantornas utveckling samma 

 roll, som Engler påvisat beträffande kulturplatsens olika höjd över havet. 



På båda försöksytorna ha de kurländska tallarna utvecklat sig bäst 

 med de relativt rakaste stammarna. Den berömda »Riga-rasen» har så- 

 ledes visat sig även hos oss hava en mycket stor tillpassningsförmåga. 

 Men givetvis äro alla de försökta tallarna från olika utomskandinavisk 

 hemort mer eller mindre olämpliga för vårt klimat. 



A fig. 18 äro avbildade medelplantor av 6-åriga plantor från avd. 



' H. E. Hambekg. Om skojjarnas inflylande på Sveriges klinial V. Snötäcke. Bihang 

 till I^omänstyrelseiis uiulord. lierättelse rörande skogsväsendet för ;lr 1^95- Stockholm 1896. 



