148 TORSTEN LAGERBERG. (20) 



mig för att endast uppskatta fjärdedelar av rutorna, vilket på grund 

 av deras utläggning faller sig synnerligen lätt (jfr fig. 2). Genom stal 

 bandet äro de nämligen alltid delade i tvenne hälfter, och att sedermera 

 efter ögonmått halvera dessa är synnerligen enkelt. Om arterna över 

 huvud taget skola komma i fråga vid arealbedömningen, måste de sålunda 

 täcka närmare 'A av rutan; mindre delar har jag icke ansett mig kuiuia 

 uppskatta. Metoden får naturligtvis härutinnan sin begränsning i så 

 måtto, att arealsiffrorna alltid bli för låga; den areal, som undandrar 

 sig uppskattning, är i vissa fall rätt avsevärd. Anser man det erfoderligt 

 att nedbringa den ouppskattade arealen till ett minimum, får man mäta 

 med finare mått, eller med andra ord uppskatta så små delar av rutorna 

 som möjligt. 



De täckningssiffror, med vilka jag räknat, äro sålunda V*. ^A, Vi och V4. 

 Arter med täckningsgrad hava därför i mina anteckningar bifogats någon 

 av dessa siffror. Då emellertid den täckta arealen sällan exakt utgör 

 ^U, V4, v* eller V4 av rutan, har jag förfarit så, att arterna erhållit den 

 täckningssiffra, som kommer den verkligt täckta arealen närmast. Upp- 

 skattningen blir sålunda antingen något för hög eller något för låg, men 

 metoden är i detta avseende fullständigt tendensfri, varför resultatet icke 

 på ensidigt sätt influeras av ett dylikt tillvägagångssätt. Täckningssiff- 

 rorna måste naturligtvis uträknas i varje skikt för sig; här dock endast 

 bottenskiktet och fältskiktet. Inom saiTima ruta kunna därför mycket väl 

 tvenne arter erhålla täckningssiffran */4- Areal{)rocentens beräkning enligt 

 det på detta sätt hopbringade materialet är lätt utförd. 



Vid upprättandet av rutornas artlistor har hänsyn tagits uteslutande 

 till exemplar eller skottdelar av exemplar, som varit rotfasta inom ramen. 

 Metoden har på detta sätt tillämpats av Raunkl-ER uteslutande för »helt 

 örtartade» växter (ettåriga arter och sädana, som övervintra underjord). 

 Vid behandlingen av de fleråriga vintergröna örterna, ris, buskar och 

 träd har han emellertid gått tillväga något annorlunda. Dessa växter 

 ha upptagits i listorna, såvida de överhuvud taget haft övervintrande 

 skott eller skottdelar innanför ramen. Detta senare förfarande, som 

 naturligtvis blir en nödvändighetsåtgärd, om man arbetar i mycket täta 

 formationer, exempelvis i ett slutet ljungtäcke, hade kanske varit att före- 

 draga särskilt vid bestämningen av arealprocenten. Emellertid ha de 

 arter, vars täckningsgrader jag sökt fastställa, icke utmärkt sig för en så 

 stor täthetsgrad, att det stött på svårigheter att avgöra, vilka som vuxit 

 innanför ramen, och vilka som vuxit utanför denna. Det har därför synts 

 mig bättre att konsekvent genomföra en och samma princip, när nu detta 

 låtit sig göra. 



Genom att vid den floristiska analysen av rutorna även beakta vissa 



