15^ TORSTEN LAGERBERG. (28) 



tab. r, crhöllo endast Oxalis och 1'iola Riuiniana beteckningen tunn- 

 sådd, Aneinone Hcpatica uppträdde tunnsådd — enstaka, alla övriga en- 

 staka. Av mossorna erhöllo Hylocouiium triqnetrwn och delvis även H. 

 pyolifenon frekvensbeteckningen tunnsådd, övriga arter funnos endast en- 

 staka. Att floran i nämnvärd grad skulle hunnit förändra sig till föl- 

 jande år är knappast antagligt. Den noggranna undersökning, som det 

 täta förbandet zy. 2 m. ovillkorligen medförde, har ju dock, som av 

 tabellen framgår, konstaterat en ovanligt stor artrikedom. Ej mindre än 

 61 arter, därav 33 högre växter, 27 mossor och i lav antecknades 

 inora rutorna. Utom dessa förekommo Ajuga pyi-amidalis, Galium bore- 

 alc, Urtica dioica, Rosa sp., Polypoditini vulgäre och Polystichiini spi- 

 fiulosiwi.'^ Oaktat sålunda antalet högre växter är stort, sä spela de i 

 förhållande till mossorna en fullständigt underordnad roll. Detta bely- 

 ses bäst därav, att de fullständigt saknades på icke mindre än 265 av 

 de 647 rutorna eller i det närmaste 41 %. Den enda högre frekvens- 

 procent som förekommer äger Oxalis (43,12 ± 1,77), men fysiognomiskt 

 sett kan den knappast ändock erhålla högre ymnighetsgrad enligt HULT 

 än tunnsådd, möjligen dessutom fläckvis strödd. Den okulära bedöm- 

 ningen försvåras i hög grad därav, att de högre växternas utbredning 

 inom provytan är inycket ojämn; deras fysiognomiska roll blir natur- 

 ligtvis mindre, om de såsom här är fallet till stor del utgöras av groddplantor. 

 Provytan är tydligen efter beståndets utglesande utsatt för en livlig 

 kolonisation från de högre växternas sida. En omedelbart utanför 

 ytgränsen befintlig lucka i beståndet hyser nämligen en rik markflora, 

 vilken genom gallringen på ytan erhållit möjlighet att dit invandra. 

 Huru denna invasion i ett enstaka fall gestaltar sig visar fig. 6. Oxalis är 

 här under stark framryckning mot ytans nedre gräns och uppträder 

 åt detta håll nästan uteslutande som groddplantor eller sterila exemplar. 



* I denna liksom alla följande frekvenstabeller finnas i särskilda kolumner uppgifter för 

 artantal, antal rutor, i vilka resp. arter observerats (antal förekomster) frekvensprocent {Af), 

 dess medelfel (w) samt, för att underlätta jämförelsen mellan olika arters medelfel, varje 



(100 w/\ 

 ' ju~ )■ I de fall, då analysen samtidigt utförts med ett gle- 

 sare förband, alltså med färre varianter, finnes ännu en kolumn, upptagande den storlek de 

 nya medelfelen (mj skulle erhålla enligt sannolikhetskalkylen. Medelfel [m, w,) beräknade 



på olika antal varianter {v, ~) förhålla sig nämligen omvänt som rötterna ur resp. vari- 

 antantal ; alltså w, : m = y v : y — och tn^ = m \j n. I arealtabellerna angivas antalet av 



de rutor, som resp. arter täcka, den med ledning därav beräknade arealprocenten, dess medelfel, 

 dettas storlek i % av medeltalet, samt då undersökningen även grundar sig på olika variant- 

 antal, de enligt ovan angivna grunder beräknade teoretiska medelfelen för det mindre. I vissa fall 

 ha dessutom för risen den maximala medelhöjden beräknats och dess fel undersökts. — I 

 alla tabeller ha för enkelhetens skull under beteckningen »buskars sammanförts såväl tyjiiska 

 buskar som grodd- och ungplantor av träd. 



'■^ Ståndortsanteckning enligt Hi'l/rs princi]) har för jämförelses skull u])prättals över alla 

 undersökta ytor. 



