164 



TORS 1 EX LAGERBERG. 



(36) 



närmare av hg. 8. Med det tätare förbandet analyserades sammanlagt 

 329 stycken rutor, vilka gälla för en yta av 52,64 ar, med det glesare 82, 

 vilka hänföra sig till en areal av nästan samma storlek eller 52,48 ar. 

 Endast frekvensprocenter undersöktes, och för att utröna deras medelfel 

 ha gruppvariantcr bildats av var io:de ruta med stöd av en från höger 



jd »lo W/o lä o I I» q • é 9 n 

 I I I ' ' // '/ / / / 



Fig. S. I'rovytan 130: II, 48,3902 ar. Betydelsen av punkter och ringar densamma som 

 å hg. 7. Av de utom ytgränsen gående linjerna betecknar den heldragna den areal (52,64 ar, 

 för vilken förbandet 4 x 4 m. (329 rutori gäller, den streckade linjen den areal (52,48 ar), till 

 vilken förbandet 8 x 8 m. (82 rutor) hänför sig. Rutornas numrering löpande från höger. 

 Av linjerna inom ytgränsen betyder den heldragna den g:de och den streckade den l:sta 



gruppvarianten. 



Probefliitlie 130: JI, 48,3900 ar. Piinkt<' und Kreise wic in Fig. 7. Von den ausserhalb der Flächengrenze 

 gehendrn Linien begrenzt die ausgezogenc das Areal (52,64 ar), auf das sirh der Verband 4/4 m (329 Qua- 

 dratci bezieht, die gestriclielte das -Vreal (52,4garj, auf das sich der Verband 8 8 m (82 Quadratei bezieht. Von 

 den I-inien innerbalb der Flächengrenze fasst die ausgezogene die Quadrate der g. und die gestriclielte dii- 

 jenigen der i. /ehnergruppe zusammen. Die Nuraericruiig der Quadrate von rechts laufend. 



införd löi)ande numrering. Till följd av ytans oregelbundna form har 

 emellertid, som av figuren synes, denna gruppindelning utfallit mindre 

 väl, varför de fel, som uträknats på grundval av densamma, blivit onö- 

 digt stora. Här borde sålunda hellre den andra principen (se sid. 151 

 fig. 4 ^) för gruppindelning hava tillämpats. Det för Trientalis curopceas 

 frekvensprocent fastställda felet ± 3,04 exempelvis skulle, om det uträk- 

 nades med de mera likformiga gruppvarianter, som enligt sistnämnda 

 princip erhållas, nedbringas till ±2,11, och även för flera andra arter 

 med ojämn spridning inom provytan skulle säkerligen frekvensi)rocen- 

 ternas medelfel i överensstämmelse härmed minskas. 



En blick på tab. IV visar, att avd. II utmärker sig för en betydligt 

 rikare flora. Råhimiustäcket föreföll nåpot lättare, och marken var rik 



