(65) MARKFLORANS ANALYS PÅ OBJKKTIV (IRUND. 193 



ursprungiigen pr hektar 2,546 stammar med en kubikmassa av 265,38 

 m'^ samt en grundyta av 32,71 m^. Beståndet låggallrades starkt och 

 förlorade därvid 1,121 stammar (43,86%), av massan 18,99 m^ (7,16 %) 

 samt av grundytan 3,13 m' (9,57 %). Den floristiska analysen har ut- 

 förts med ett 4 m:s kvadratförband och rutor om 0,5 m', anordnat så som 

 framgår av fig. 16. Upi)skattningen gäller i själva verket 26,88 ar. Grupp- 

 varianter ha bildats av rutorna å var 4:de tvärlinje — alltså 4 stycken, 

 och med ledning av dessa ha procentsifFrornas medelfel blivit beräknade. 

 Med io:talsgrupper efter en från höger löpande numrering erhåller man 

 särdeles olikvärdiga gruppvarianter (jfr. sid. 151) och stora medelfel. För 

 Cladina sylvatica exempelvis stiger detta till ± 4,09, medan det med den 

 jämnare gruppindelning som här valts är + 2,87. 



Markfloran har pä grund av de överallt insprängda lavarna en starkt 

 hedartad prägel, vilket intryck förhöjes av risens liksom å föregående 

 avdelning föga yppiga utveckling. Artlistan (tab. XV) upptager endast 

 35 arter, varav 18 kärlväxter. Utom dessa hava anteckats följande: 

 Bctiila odorata^ Salix caprea, Rubus saxatilis, Eiiipe/niui nigruni, Pyrola 

 chlorantJia, P. seainda, Chamcuneriuni angustifolhan samt Solidago vir- 

 gaurca, alla dock endast i enstaka exemplar. Det är påfallande, hur 

 likartad vegetationen i själva verket är på denna och föregående av- 

 delning. Risen ha nästan samma frekvensprocenter och likaså de domi- 

 nerande mossarterna. Dicraman scoparimn och PolytricJmm J2iniperinnm 

 äro dock mindre allmänna å avd. II, och vad lavarna beträffar, är 

 Cladina rangiferiiia även där sällsyntare. Arealsififrorna (tab. XVI) 

 tyda även på att ristäcket har ungeiär samma betydelse å båda avdel- 

 ningarna; frodighetssiffrorna visa endast någon verklig skillnad för 

 Calluna till förmån för avd. II. Mossornas gemensamma arealprocent 

 (85,42 ± 1,03) är även betydligt större å sistnämnda avdelning. Samman- 

 slår man de enskilda arternas arealsiffror, så understiger denna summa 

 den gemensamma arealprocenten med 13,84, d. v. s. så gott som samma 

 siffra som å afd. I. Denna likformighet i metodens sätt att arbeta för- 

 tjänar .särskild uppmärksamhet. Lavarna visa, att de spela en fysiog- 

 nomiskt sett mindre framträdande roll på denna avdelning. Arealpro- 

 centerna .säga visserligen icke mycket härutinnan, men frekvens.sififrorna 

 och det lägre artantalet peka avgjort i denna riktning. Särskilt på- 

 fallande är den sparsamma förekomsten av Cladina rangiferina. Även 

 örtrikedomen är mindre. Bland gräsen faller Calamagrostis anmdinacea 

 oaktat sin sparsamma förekomst genast i ögonen. Den uppträder i 

 sterila, en.staka stående exemplar, vilka dock på grund av den jilana 

 marken och det lågvuxna, glesa ristäcket äro lätt synliga. Den är även 

 absolut taget vanligare på denna avdelning. 



15 Mfddfl, fr. Stafens Skogs rårsöksanstalt . H. ii. 



