IVAR TRÄGÅRD H. 



(842] 



kammar finnas även hos andra vecklarelarver, t. ex. Grapholitha tedella 

 och SteganopiycJia pygmacajia. 



Hartsgallvecklaren. Evetria resinella L. 



Denna arts levnadssätt är ju i sina huvuddrag allt för väl känt,, för 

 att det skulle vara nödvändigt att här ingå pä detsamma. 



Emellertid gjorde förf. sistlidna sommar några iakttagelser rörande 

 densamma, som jag ej funnit omnämnda i litteraturen och som torde 

 vara av ett visst intresse, därför att de ge oss möjlighet att redan på 

 ett mycket tidigt stadium, innan ännu någon egentlig gallbildning kom- 

 mit till stånd, kunna med säkerhet ställa diagnosen på skadan. 



Vid mina undersökningar över tallbarrminerare sist- 

 lidna sommar på Sandhamn observerade jag i slutet av 

 juli på många grenar missfärgade barr. En närmare un- 

 dersökning ådagalade, att skadan ej vållats av någon 

 minerare, ej häller av tallbarrgallmyggan, utan att vid 

 basen av barrslidan på dess övre sida fanns ett ovalt 

 hål (fig. 23 ä), som sträckte sig in i de båda barren. Om 

 man avlägsnade slidan, fann man, att ofta båda barrens 

 basala del var aväten ett stycke (fig. 23 b). 

 |A \\\)y^ Spaningarna efter skadans förövare resulterade i att i 



" 1 "V barken vid barrens bas upptäcktes kådutflöde och under 



detta hartsgallvecklarens larv, som vid denna tidpunkt 



^. , var hel liten, blott 4 mm. läng. 



Fig. 23. a, basen av '-re 



ett tallbarr med häl, ^^\. framgår härav, att larven icke, som i litteraturen 



gjort av larven till uppgives, nöjer sig med att gnaga i barken på skotten, 



hartsgallvecklaren utan även håller tiUgodo med de barr, som han finner 



{Evetria resinella | ^j^^ ^-^^^ é.v^xx om han nöjer sig med att blott aväta ett 



■,!,^' ', , stycke av deras bas. Den möjlie^heten förefinnes ju, att 



slidan avlägsnad ^ ^ ■' " 



för att visa skade- skadegörelsen på barren sker, innan larven börjar gnaga 

 görelsen, ^^/j. i barken; ytterligare undersökningar på en något tidigare 



tidpunkt skulle ge klarhet häri. 

 Sedan denna iakttagelse gjorts, roade sig förf. med att pröva, huruvida 

 förekomsten av på detta karaktäristiska sätt angripna barr verkligen 

 var ett kriterium på att hartsgallvecklaren där börjat sin verksamhet, 

 och det slog aldrig fel, att man påträffade dess larv i en gång i barken 

 vid barrens bas. 



Den tidigaste skadegörelsen på skottet. Jag har ej kunnat 

 finna någon skildring av denna i litteraturen, som klart anger vilka delar 

 av skottet som angripas. Man finner allmänt den uppgiften, att larven 

 skulle äta sig in i märgen. Så t. ex. skriver Boas (1897, sid. 310): 



