(84: 



TALLENS OCH GRANENS FIENDER BLAND SMAFJÄRILARNA. 



»Larven gnaver en kort, dyb 

 Längdefure i Skuddat og Furen 

 gaar gennem Bark og Ved ind 

 i Marven». Liknande uppgifter 

 lämna NUSSLIN och ]\IjöBERG. 

 Fig. 24 visar ett tvärsnitt 

 av ett ettårigt skott i slutet 

 av juli månad. Vi se, att gän- 

 gen, som har formen av en 

 längdfåra, sträcker sig genom 

 epidermis, sklerenkymvävna- 

 den, korkcellslagret, den pri- 

 mära barken och silrörsman- 

 teln ända in till veden; den 

 senare är åtminstone på detta 

 stadium blott helt ytligt ska- 

 dad. 



Fig. 24. Schematisk figur av ett tvärsnitt genom 

 ett ettårigt tallskott, skadat av hartsgallvecklaren 

 {Evetria rrsinella L.) ^"/jj ep, epidermis; sk, skleren- 

 kym; k, korkcellvävnad; Äj, hartsgångar i den primära 

 barken; //.,, dito i veden; s, silrörsmanteln; 

 v, veden; m, märgen. 



Beskrivning av larven. 



Hudens färg är gulaktig och 

 den glänser, som om den vore 



oljig. Huvudet, protoracalskölden och analsköldenäro bruna. Stigmata äro 

 större än hos närbesläktade arter, sitta något mera dorsalt än vanligt 

 och äro svartringade. Huden är klädd mtd små, mörkfärgade, perpen- 

 dikulärt uppstående tappar; håren äro mörka och omgivna av små svarta 

 ringar, vilka omgivas av mörkare flackar, som framkalla ett karaktäris- 

 tiskt mönster, liknande Cacoecia piceanas, ehuru ej fullt så framträdande. 



Protoracalskölden (fig. 25 a) är genom en smal strimma delad i tvenne 

 rektangulära sköldar, vilkas längd förhåller sig till bredden som 4: 5. 

 Sex par hår finnas i två tvärrader; i den främre tvärraden är det yttersta 

 håret dubbelt så långt som de andra, vilka äro av samma längd; i bakre 

 raden är det yttersta blott hälften sä långt som de båda andra och 

 placerat marginalt i sidokanten; två par porer finnas snett bakom och 

 mediant om de båda mittersta håren i den främre raden. 



Analskölden (fig. 25 b) är halvcirkelrund med naggad framkant; bred- 

 den förhåller sig till längden som 2: 3; den har fyra par hår, av vilka 

 tre marginalt, ett dorsalt; det mediana av de marginala är blott Ys ^^ 

 de andra, som nå en längd av sköldens halva bredd. 



Huvudet och mundelarna. Huvudkapseln (fig. 26 a) är brungul 

 med undantag av bakkanten, som är svartbrämad, varjämte på under- 

 sidan finnes en mörkare fläck, som sträcker sig ett stycke framåt från 



