112 IVAR tkä(;Ardii. (854) 



Puppan (fig. 37 ti) är i likhet med hos farinatella robustare än hos 

 Oi)icyosto))ia pniiariclla, och beväpningen i bakkroppsspetsen är helt 

 annorlunda. Vingslidorna räcka till mitten av det femte abdominal- 

 segmentet; bakkroppen saknar tornar eller skulptur och är i spetsen 

 snett avskuren pä undersidan, varjämte subventralt i spetsen sitta två 

 par jämnsmala, böjda borst (fig. 37 <). Pannan är rundad och bär på 

 sidorna två par hakformigt böjda borst (fig. 37 b). 



Dyscedestis farinatella (Zell.) 



Om denna barrminerare finnes från 



värt land blott en enda uppgift, hos 



,||^MWÉ|MliBft ^^E^ >^ '^^| AVallengren, som uppgiver Skåne 



.•^^^"^fj^ Sannolikt beror detta endast pä den 



r sporadiska kunskap om vårt lands små- 



fjärilsfauna, som vi överhuvud taget äga, 



Foto av förf , ,...., , 



■c- ^a r, j f -e ■ 4 71 och arten torde 1 sialva verket vara ut- 



Fig. 3S. Dvscedestis fariiiatrllo J 



(Zkm..), omkr. ' bredd över stora delar av vårt land. I 



Centralanstaltens Entomologiska Avdel- 

 nings samlingar finnas ett par exemplar tagna av l.A.MPA i Stockholms- 

 trakten, och själv har jag kläckt den ur minerade barr från såväl Karls- 

 borg som Experimentalfältet. 



Om dess levnadssätt finna vi uppgifter från Östersjöprovinserna hos 

 V. NOECKEN (1S67, sid. 620 — 623). Han fann fjärilarna från den 18 juni 

 till augusti på tallar; den 3 maj påträffade han nästan fullvuxna larver 

 minerande i tallbarr. Arten synes ej göra någon åtskillnad mellan yngre 

 och äldre träd, men föredrager skogsbryn och kanten av uthuggningar. 



Minan börjar nästan utan undantag vid barrets spets och ett betyd- 

 ligt stycke av detta blir urholkat, så att det torkar. När larven är 

 fullvuxen, gnager den ett litet hål i barrets epidermis och spinner sig 

 ned pä marken, men byter först om hud. 



Om äggets placering hade V. NOLCKEN oriktiga föreställningar; han 

 .skriver (sid. 621J: »Das Ei wird wohl an die Spitze der Nadel aufde- 

 ren (concaven) Innenseite unter die feine oberste Schicht der Epidermis 

 gelegt; man sieht dort immer einen cigentiimlichen braunen Flecken, 

 auf dem öfters eine festklebende körnige Erhöhung wie ein schvvärzlich 

 braunen Schmutzklumpchen (Exsudation), und einmal glaube ich das 

 Schillern des Endes der Kihaut gesehen zu haben.» 



Ägget lägges emellertid ej under epidermis utan fästes på barrets 

 yta i likhet med vad som i allmänhet sker bland övriga småfjärilar, 

 vars larver minera. 



