(869) TALLENS OCH GRANENS FIENDER BLAND SMÅFJÄRILARNA. I 27 



motsats till tallbarrminerarna, vilka röra sig i samma riktning, vare sig 

 det som hos Cedcstis gysselinella sker i riktning från barrets bas 

 mot spetsen eller som hos de båda andra sker i motsatt riktning. Det 

 är otvivelaktigt, att denna skillnad medfört den olikhet i kutikulans 

 beväpning, som man kan iakttaga hos de båda grupperna. Hos båda 

 föreligger ett behov att genom små kutikularutskott öka hudens förmåga 

 att taga spärr mot minväggarna, men hos granbarrmineraren tillkommer 

 den komplikationen, att denna beväpning ej får vara så beskaffad, att 

 den ej tillåter larven att röra sig i mera än en riktning, enär larven 

 som nämnts måste ha möjlighet att komma ut ur minan igen. Därför 

 ha de båda granbarrminerarna små runda, halvklotformiga förtjocknin- 

 gar på kutikulan, vilka uppenbarligen väl fylla dessa båda fordringar^. 

 Tallbarrminerarna däremot ha små, bakåt riktade kutikulartappar, vilka 

 tjäna till att taga spärr emot väggen vid marsch framåt, men hindra 

 en dylik baklänges. 



Beträffande själva mineringsmetoderna så tillåta de större tallbarren 

 tydligen större omväxling än granbarren. I varje fall har man ej kunnat 

 finna någon skillnad mellan granbarrvecklaren och dvärgbarrvecklaren 

 i detta avseende; bägge göra ett runt hål vid nedre ändan av barret 

 och urholka det mot spetsen mer eller mindre grundligt, under det att 

 tallbarrminerarna ha olika metoder. 



Jämförelse mellan tallbarrminerarna. 



Av dessa äro tre arter uteslutande hänvisade till barren, nämligen 

 Cedestis gysselinella, Dyscedestis farinatclla och Ooierostoiiia piniaiiclla. 

 Heringia dodecella däremot är endast under sin ungdom barrminerare 

 och betjänar sig av ett barr för övervintringen, medan Evetria reshiella 

 nöjer sig med att genomborra barrslidan som helt ung och förtära basen 

 av barren. 



De tre exklusiva barrminerarna karaktäriseras som nämnt alla av att 

 för deras utveckling blott åtgår ett enda barr, och häri består en stor 

 skillnad mellan dem och granbarrminerarna, vilka i allmänhet minera 

 åtminstone ett lo-tal barr under sin uppväxttid. 



Anmärkningsvärt är vidare, att hos alla tre en biologisk och morfo- 

 logisk differentiering utbildats mellan å ena sidan det sista å den andra 

 sidan de föregående stadierna. Under det sista stadiet äta de obetyd- 

 ligt eller alls intet; dess enda uppgift synes vara att genom kokong- 

 spinnandet förbereda förpuppningen. Larverna ha sålunda redan dess- 



' Dylika förtjockningar finnas också pä kutikulan av lärkträdsmalens ,Coh'ophorn lancella 

 IIb.) larv, under de tidigaste stadierna, medan den är barrminerare. 



