10 R. Palmgren, Storskarfven häckande i Finland. 7. X. 1916. 



i stort sedt är en utprägladt marin fågel. Den förekommer 

 nämligen bofast längs Gamla världens ishafs- och atlanter- 

 kuster — i Sibirien, norra Ryssland, Norge, rundt Nordsjön 

 och vid södra Östersjön m. m. — , anträffas äfven flerstädes 

 vid Medelhafvet och är utbredd västerut öfver Island och 

 Grönland ända till Labrador. Till och med från långt sydli- 

 gare nejder, i Afrika och Australien, anföres arten som 

 häckfågel. 



Men äfven i de inre delarna af den eurasiatiska konti- 

 nenten anträffas arten här och hvar häckande; så har den 

 längs Oder småningom trängt allt djupare in i Pommern 

 och likaså följt Donau åt från mynningen ända upp till den 

 ungerska slätten, hvarjämte den bygger och bor vid Kaspiska 

 hafvet . och Bajkalsjön. Invid Östersjön häckar skarfven 

 ännu i stora kolonier i Pommern och på de danska öarna. 

 Tidigare förekom den äfven i Skåne och Blekinge, men är 

 numera här helt och hållet utrotad. 



De vid Nordsjön och Östersjön häckande skarfvarna 

 ansågos tidigare som en egen geografisk form, af Nilsson 

 benämnd mellanskarf, Ph. carbo medias, som genom mindre 

 kroppsstorlek och ett afvikande häckningssätt — ifrågava- 

 rande skarfvar bygga sig nästen i träd, medan deras nord- 

 ligare anförvandter reda sitt bo på klippbranter — väl åt- 

 skildes från den typiska storskarfven. Moderna ornitologer 

 synas dock ifrågasätta det berättigade i denna distinktion, 

 som af dem blott tillmätes betydelsen af en individuell va- 

 riation samt anpassning till å häckplatsen förefintliga terräng- 

 förhållanden. 



Med anledning af ingeniör Alopaeus' ofvannämnda 

 meddelande beslöt jag förliden sommar besöka fyndorten 

 för anställande af närmare iakttagelser. För denna exkur- 

 sion ställde affärsmannen Aleco Lilius de erforderliga 

 penningemedlen till mitt förfogande. I sällskap med magister 

 Fr. Klingstedt och student C.Tigerstedt, som önskade 

 få en inblick i traktens flora, afreste jag den 27 juni till 

 Jaakkima, där vi sammanträffade med dr J. Winter, 

 intresserad jägare och jaktzoolog, hvilken bekräftade inge- 



