44 Saalas, Suomelle uusia kaarnakuoriaisia. 2. XII. 1916. 



graphusi'Us. ylimmät hampaat ovat sivulta katsottuna joks. 

 yhtä kaukana kärjestä kuin tyvestä, P. monacensis' elia. pal- 

 jon likempänä kärkeä kuin tyveä), Peitinsiipien pisteviirut 

 ovat paljon karkeammat kuin P. chalcographus'eWa, ja ulot- 

 tuvat kärkeen saakka. Peitinsiivet ovat yksiväriset, miltei 

 yhtä tummat kuin etuselkä, eivätkä takaosassaan vaaleam- 

 pia. — P. Saalasi'sta eroaa laji m. m, siinä, että sen ruu- 

 mis on rasvakiiltoinen, eikä himmeäkiiltoinen, kuten Saa- 

 lasi'Wa., että koiraan molemmat ylemmät perähampaat ovat 

 pienemmät, ja että peitinsiipien pisteviirut ovat selvemmät. 



Peitinsiipiensä leveiden, kuoppamaisten peräuurteiden 

 puolesta P. monacensis muistuttaa P. quadridens'ia ja P. bi- 

 dentatus'ta, mutta eroaa näistä sen kautta, että keskimäinen 

 hammas on keilamainen eikä koukkumaiseksi venynyt, kuten 

 koiraan vastaava hammas molemmilla viimemainituilla la- 

 jeilla. Sitäpaitse P. monacensis' en ylin hammas, joka mo- 

 lemmilla muilla lajeilla yleensä puuttuu, tai muodostaa vain 

 pienen nystyrän, on jotenkin yhtä suuri kuin muut hampaat. 

 (Olen kuitenkin nähnyt muutamia P. quadridens-yksilöiiäy 

 joilla mainittu nystyrä on suhteellisen suuri, hampaanmuo- 

 toinen, mutta sentään aina monin verroin pienempi kuin 

 toinen, koukkumainen hammas.) 



Aikaisempiin kaarnakuoriais-tutkimuskaavoihini pyydän 

 tehdä eräitä oikaisuja. 



5, Crypturgus pusillus Gyll. Tämän lajin, joka vanhastaan 

 on tunnettu Suomestakin, olen jättänyt pois tutkimuskaa- 

 voistani, nojautuen pääasiallisesti Eggers'in auktoriteettiin. 

 Hänellä oli näet tarkastettavana runsas valikoima meikäläisiä 

 CrypturgusAaieJB. ja määräsi kaikki yksilöt, jotka eivät kuu- 

 luneet lajiin Cr. cinereus, lajiksi Cr. hispidulus. Aikaisemmin 

 on jälkimäistä lajia pidetty hyvin harvinaisena, ja Suomesta 

 on ollut vain muutamia aniharvoja löytöpaikkoja tiedossa. 

 Kun nyttemmin olen koettanut tarkemmin asiaa tutkia, olen 

 tullut siihen johtopäätökseen, että meillä Suomessa kuiten- 

 kin on sekä Cr. pusillus että Cr. hispidulus jotenkin yhtä 

 yleisinä. Ne ovat hyvin toistensa näköisiä, mutta eroavat 



