120 R. Palmgren, Faunistiska notiser. 3. II. 1917. 



Europa. I södra Sverige har den jämväl, om än synner- 

 ligen sparsamt, blifvit anträffad, samt enligt Einar Lönn- 

 berg under de senaste åren med all sannolikhet till och 

 med häckat därstädes. Äfven hos oss är arten ett fåtal 

 gånger iakttagen. Därom lämnar professor J. A. Palmen 

 i „Nordens fåglar" (pag. 131) följande sammanställning. 



Arten är anträffad vid Botby öster om Helsingfors, där 

 ett individ sågs 23. VIII. 1899 (E. Wasenius), samt på Sköld- 

 vik vid Kullo ås utlopp öster om Lovisa 1911 (Wrede); på 

 Emsalö ej långt från den sist anförda platsen är kungs- 

 fiskaren även sedd (27. IX. 1913, Segerstråle). I Tyrvis 

 (sydväst från Tammerfors) är han iakttagen (28. VIII. 1904, 

 Ståhlberg); äfven uppgifves att han visat sig vid Kumo älfs 

 mynning (Mela-Kivirikko). Vid Sjundby i Sjundeå uppehöllo 

 sig två kungsfiskare från september tills isen lade sig (1914, 

 Hortling), senare iakttogs en vid Åminnefors i Pojo och en 

 fanns död på isen vid Raumo såg (11. I. 1915), Vid Pirk- 

 kala i Sjundeå visade sig en kungsfiskare 1. V. 1915 (Lin- 

 deberg). 



Samtliga fynd hänföra sig som synes till en senare tid, 

 i all synnerhet de allra senaste åren. Med tanke härpå före- 

 faller det icke osannolikt, att denna i all sin tropiska fjä- 

 derskrud mycket härdiga fågel också hos oss kunde blifva 

 bofast i landets sydliga delar, själffallet i strängt begränsadt 

 antal. Mot en sådan förmodan pekar bl. a. äfven kungs- 

 fiskarparet i Sjundeå samt fågelns uppträdande i Sverige. 

 Detta vore för naturvännen en glädjande företeelse. Fågeln 

 är ju både till färg, form och lefnadssätt en högst märklig 

 och egenartad varelse. I Tyskland, där arten en tid i lik- 

 het med strömstaren från fiskerihåll varit utsatt för förföl- 

 jelse, har den blifvit föremål för ornitologers och natur- 

 vänners varmaste omvårdnad. Så böra äfven vi handla, 

 ifall vi önska bereda våra sällsynta fåglar en möjlighet till 

 bosättning i landet. Vi böra skydda och freda dem, där de 

 visa sig, och icke, såsom i regeln hittills varit fallet, för- 

 följa och nedskjuta dem i en missriktad museisynpunkts 

 intresse. 



