3. II. 1917. Lindberg. — Suomalainen. 127 



har jag ej funnit någon form, som skulle visat sig vara svår 

 att hänföra till någondera. Förutom de i handböckerna 

 upptagna karaktärerna, hämtade från bladformen och hårig- 

 heten, finnas vissa andra egendomligheter, som underlätta 

 bestämningen. Sålunda äro fjällen på nedre delen af blad- 

 skaftet hos Ä. spinulosum ljusbruna, tunna och glestsittande, 

 medan desamma hos Ä. dilatatum äro tättsittande, fastare 

 och af mörkare brun färg, särskildt är fjällens midt mörk, 

 till formen äro de hos den sistnämnda större, mer utdragna 

 och spetsigare. Hos A. spinulosum saknar i de allra flesta 

 fall det sista flikparet på bladet sporplättar, hvilket ofta är 

 fallet äfven med det nästsista, hos unga och svagvuxna 

 exemplar finnas dylika i regeln endast på några af de öf- 

 versta flikparen. Hos Ä. dilatatum däremot finnas spor- 

 plättar så godt som alltid äfven på det nedersta flikparet. 

 Då därtill kommer dessa formers olika geografiska utbred- 

 ning, synes det mig lämpligast att betrakta dem som tvenne 

 väl skilda arter. Äfven ståndorten är som bekant olika. 

 A. spinulosum föredrager fuktiga björkskogar och andra löf- 

 skogar samt växer ofta på tufvor i kärr o. dyl., medan A. 

 dilatatum föredrager skuggiga skogsmarker, ofta granskogar, 

 lundartade lokaler vid foten af berg o. s. v. 



De lapska exemplaren äro ofta småväxta och påminna 

 därigenom vid första påseende om A. spinulosum. Från Lapp- 

 land finnas inga så stora och frodiga former som från de 

 södra delarna af landet. De göra intryck af kvarblifna res- 

 ter sedan aflägsna tider, då klimatet var gynnsammare. A. 

 dilatatum är väl sålunda på många ställen i Lappmarken att 

 betrakta som relikt och ej såsom stadd i utbredning. Ana- 

 loga med dessa småväxta former skulle jag vilja anse t. ex. 

 f. lagopus af Lycopodium clavatum och f. alpestris af L. an- 

 notinun], som båda synbarligen äro att anse såsom klimat- 

 former på fjällen, där de mest utpräglade formerna växa, 

 kvarblifna från den tid skogen sträckte sig högre upp. 



Lehtori E. W. Suomalainen oli lähettänyt painetta- 

 vaksi: Muutamia huomattavia lintuja Porin— Luvian saa- 

 ristossa. 



