3. II. 1917. Suomalainen, Turskan ravinnosta Pohjanlahdessa. 131 



noivat O.400 — 2.8oo kg, yhteensä öO.soo kg eli keskimäärin 

 1.270 kg kappale. 



Näistä 40 turskasta oli 10 eli 25 ° o syön3't Centro- 

 notus'ta, 3:lla oli sitäpaitsi kiiskiä (Acerina cernua L.), l:llä 

 sitäpaitsi kilkkejä (Chiridothea), joita olivat syöneet lisäksi 

 kaikki muut (21 kpl. eli 52.5 ° q) paitsi 8 turskaa, joiden 

 mahalaukku oli tyhjä. 



4. 1916. IX. Kalastajain eri aikoina ja eri paikoilta 

 Porin ja Ahlaisten ulkosaaristosta saamia (ajoverkoilla) turs- 

 kia 24 kpl., kaikki pieniä, suurin 53 cm:n pituinen, paino 

 1.100 gr. 



Näistä oli ainoastaan l:llä 3 Centronotus'ta., 20:llä eli 

 83.3° 0. silakoita (Clupea harengus v. m^möras) ja näiden ohella 

 5:llä Chiridothea' a, sulaneita osia, raajoja ja abdomen-nivelistä 

 päättäen muutamilla toistakymmentä kappaletta. Yksi turs- 

 kista oli syönyt n. 26 cm pitkän tuulenkalan (Ämmodytes 

 lanceolatiis Lesauvage), jommoisia oli muutamia silakkasaa- 

 liissakin. 



Nämä vaatimattomat tutkimukseni osoittavat siis turskan 

 ravinnon olevan vaihtelevaista Porin ja Ahlaisten (Hvittis- 

 bofjärd) ulkosaaristoissa. Yöllä pyydystetyt turskat ovat 

 pääasiallisesti syöneet silakkaverkoista pyydystämiään sila- 

 koita (Clupea harengus v. membras L.), vähemmässä määrin 

 Chiridothea' 2i, joka taaskin teistikalojen (Centronotus gunelhis 

 L.) ohella on päivällä turskan pääravintona. 



- Tässä yhteydessä ansainnee mainita, että en ole onnis- 

 tunut, lukuisista yrityksistä huolimatta, saamaan käsiini va- 

 paasta vedestä yhtään ainoaa Centronotiis'ta, jonka näin 

 ollen luulisi olevan harvinaisen Pohjanlahden rannalla Porin 

 ulkosaaristossa. Turskien suoliston sisältö osoittaa kuitenkin 

 päinvastaista. Kun Centronotus lienee verrattain matalan 

 veden asukas, vesikasvien joukossa piileskelijä, täytynee 

 turskan käydä pyydystelemässä niitä matalalta. 



