3. III. 1917. Palmen. — Montell. 137 



gjordes, då denne under åren 1853 — 1857 vistades här- 

 städes och dels i Lappland, dels vid norska kusten gjorde 

 samlingar och iakttagelser, hvilka öfverraskade Europas 

 samtida fackmän mera än det, som senare forskare här 

 kunnat iakttaga. Wolley dog redan 1859, men det af ho- 

 nom insamlade materialet äfvensom hans anteckningar 

 blefvo sedermera bearbetade af Alfr. Newton och äro 

 offentliggjorda uti verket Ootheca Wolleyana, utkommet i 

 två digra oktavband åren 1864, 1902 samt 1905—1907. Detta 

 verk tyckes vara föga bekant för fågelvännerna i norden, 

 dels på grund af språket, dels emedan det påtagligen här 

 vunnit en ytterst ringa spridning. Och dock borde åtminstone 

 de positiva uppgifterna om fynden intressera främst oss 

 finnar, enär de i alldeles öfvervägande grad äro gjorda inom 

 vårt lands gränser, i Muonio, Enontekis och Kittilä, delvis 

 ock i gränstrakterna af Norge och vid Varangerfjord. Det 

 är Wolleys förtjänst, att allmogemän i dessa trakter blifvit 

 ytterst intresserade af fågelvärlden, för att icke säga äggvär- 

 den, och lämnat väsentliga bidrag till kännedomen om trak- 

 tens häckfåglar. Iakttagelserna från 1850— 60-talen förtjäna 

 så mycket hellre att bekantgöras, som i detta nu offentlig- 

 göras nutida erfarenheter från samma trakter. — Det syn- 

 tes därför professor Palmen vara skäl att i Sällskapets 

 Acta offentliggöra ifrån nyssnämnda verk gjorda korta 

 utdrag om faktiska fynd äfvensom en kort skildring af 

 J. Wolleys lefnadsöden, hvilka professor Palmen vid mötet 

 liffullt skildrade. 



Framlades följande, af forstmästare J. M o n t e 1 1 insända 

 uppsats: Några i Muonio och södra Enontekis funna Epi- 

 lobium-hybrider. 



Man hör ej sällan personer, hvilka endast obetydligt 

 studerat de alpina Epilobiiim-Sivterna. ute i naturen eller sett 

 dem endast i herbarier, högst vanvördigt uttala sig om de- 

 ras systematiska värde, och äfven i vissa floristiska hand- 

 böcker har en del arter degraderats till underarter eller 

 varieteter. Orsaken får väl sökas dels däri, att dessa arter, 



