3. III. 1917. Linkolo. Korpilahden Vaarun vuori. 149 



sepium, Veronica chamaedrys, Campanula persicifolia (pcc) 

 y. m. Rahvaalta kuulee niinipuun, Tiliä cordata, jota itsekin 

 näin 3 — 4 paikassa, kasvavan „vähän joka talon maalla". 

 Alavammilla kohdilla kasvillisuus on paikotellen aivankin 

 lehtoista. Varsinkin purovarsille, mutta myös rinteiden juuri- 

 puolille (esim. Vaarunvuoren juurelle) lehtoja on muodostu- 

 nut moneen paikkaan. Etupäässä tällaisilla paikoin kasva- 

 vat Polijßtichum filix mas, Equisetiim pratense, Paris, Listera 

 ovata, Arenaria trinervia, Äctaea spicata, Circaea alpina, 

 Viola mirabilis, V. umbrosa, samaten Ribes nigrum (myös 

 niittyojissa), Daphne ja Lonicera xylosteum. Harvinaisina 

 merkitsin: Onoclea, Epilobium montanumja. Stachys silvatica. 

 Urtica dioeca kasvoi parissa lepikkölehdossa kenties alku- 

 peräisenä, ja Nikkilän majatalon luona Hepatica triloba lehto- 

 maisessa piennarmetsikössä ja sen läheisyydessä tavallisessa 

 Oxalis-Myrtillus-iyypin koivikossa matalan mäen N-rinteellä. 

 Viimemainittu laji on täällä pohjoisrajallaan näissä main. 



Ruotsalaisten tutkijain mukaan etelävuorten yhteydessä 

 tavataan erityisen lajirikkaita lehtoja niin yleisesti, että he 

 yhdistävät etelävuori-käsitteeseen sekä kallioiset että leh- 

 toiset kasvupaikat. Vaarunvuorella, yhtä vähän l^uin Laa- 

 tokan seudullakaan, eivät lehtomuodostumat ole millään ta- 

 voin sidotut etelävuori-kasvupaikkaan. Päinvastoin ovat 

 lehdot äsken kuvatun etelävuorikallion luona suhteellisesti 

 heikkoja — osaksi kylläkin siitä syystä, että osa kallioista 

 suistuu veteen, jättämättä tilaa aluslohkareikolle yhtä vähän 

 kuin lehdoillekaan. Mitään harvinaisempia lajeja ei etelä- 

 vuori-kohdan lehdoissa kasvanut. Saakoon tässä silti sijansa 

 kuvaus eräästä rinnelehdosta, joka harvinaisen hyvin (paitsi 

 puukasvillisuuden puolesta) kulttuurikosketukselta säilyneenä 

 sopivasti edustanee tämän seudun luonnontilaista kuivan 

 hikevää lehtoa. 



Kyseenalaisessa rinnelehdossa on koivu valtapuuna, seassa 

 joks. runs. raitaa ja haapaa, lisäksi useita niinipuita (Tiliä), 

 joista suurin on 8 m korkea, pienimpien ollessa pensasmai- 

 sia; pihlajaa ja mäntyä on seassa niukasti, samoin pensaita: 

 kuusama, kataja, vattu ja nurmiruusu. Sammalia ja jäkäliä 



