202 Ordförandens årsberättelse. 13. V. 1917. 



frukt ej blott försenas, utan ock riskeras. Vågar han alls 

 icke gestalta i ord sina kanske fullt motiverade tankar och 

 slutsatser, som kunde tjäna andra till vägledning såsom ar- 

 betshypotes, och väntar han ständigt på säkrare utslag af fort- 

 satta iakttagelser, så stannar han att stampa på stället. Ett 

 allra yttersta mål får man ju aldrig fatt, lika litet som man 

 får tag i den ständigt undanvikande horisonten. Blir alltså 

 en vunnen åskådning af problemets lösning ej uttalad, så 

 går den förlorad, och dess tanke måste af andra ånyo ut- 

 grundas. Det allaredan sofrade materialet af iakttagelser 

 kan då förefalla de oinvigda vara ett deskriptivt behandladt 

 råmaterial, kanske likt resultatet af ett tanklöst eller åtmin- 

 stone ändlöst samlarearbete. Och likafullt kan det vara icke 

 allenast genomdraget, utan kanske genomväfdt af en under 

 mångårig, trofast observation och kritisk eftertanke hop- 

 spunnen ariadnetråd, som är föga synlig, men kan framletas 

 af en fackman. Fruktan att vid sammansvetsningen af de- 

 taljerna begå ett mindre fel i kombination eller i framställ- 

 ning kan sålunda leda till begåendet af ett större, det att 

 risken vid dechiffreringen lägges på andra. Materialet och 

 antydningarna ha däremot ett bestående värde. 



Vare allt detta sagdt i största allmänhet. Men det har 

 dessutom nu en viss tillämplighet. 



Norrlins forskarepersonlighet hade ett mycket bety- 

 dande inlägg af klassikerns drag. Han förfor i allt med 

 stor grundlighet och noggrannhet samt var fullt medveten 

 om att uppgiften kräfde detta. Såvidt möjligt ville han själf 

 göra alla originalobservationer och måste därvid städse få 

 vara fullt ostörd. Samvetsgrannheten och själfkritiken steg- 

 rades mången gång därhän, att själfförsakelse uppstod, alle- 

 nast för att ej misstag måtte begås. I ringare grad lopp 

 han fara härutinnan pä sitt växtgeografiska forskningsom- 

 råde, dels emedan han odlade detta under yngre år, dels 

 emedan det var lättare att genomskåda och kontrollera. 

 Därför skola hans publikationer härom städse äga stadgadt 

 värde; deras betydelse för oss behöfver af mig ej ens an- 

 tydas. Men det var ej så mycket genom dem Norrlin 



