204 Ordförandens årsberättelse. 13. V. 1917. 



motsägelse, som ligger i orden, när hvartdera ordet ta- 

 ges med dess häfdvunna innebörd. 



Sträng själfkritik röjer också ett annat, tillfälligtvis i 

 mitt minne bevaradt drag. Redan tidigt iakttog han, att en del 

 Pilosellae om hösten uppå refvorna utbilda blomster, som 

 något afvika från dem sommarplantan bär. I stället för att 

 glädjas öfver iakttagelsen af ett slags säsongdimorfism kände 

 han främst grämelse öfver „felet" att dittills ha förbisett 

 företeelsen, — ett sådant hade icke bort få förekomma. 



Hans stränga fordringar på sig själf utestängde visser- 

 ligen förebråelser för misstag, men de framkallade andra 

 verkningar. Det lider intet tvifvel att mycket, som Norrlin 

 hade kunnat medhinna, af denna orsak blef halffärdigt. 

 Hoppet att omsider ännu fullgöra arbetet sveks nämligen i 

 följd af ohälsa, som därför kändes dubbelt bitter. 



Stod ock Norrlin, ända från yngre år, i sin naturupp- 

 fattning på utvecklingsidéns ståndpunkt, så riskerade han 

 dock aldrig att i tryck uttala sina föreställningar om Hiera- 

 cium-formernas genetiska förhållanden, och detta oaktadt 

 han införde sina arter i systemet med ledning af sådana 

 idéer. Uppfordrad att i tryck utlägga grunderna för sin upp- 

 fattning, förklarade han det onödigt: en verklig fackman 

 fattade nog hans mening redan ur de tryckta skrifterna, 

 och dessutom kunde han vid sådan skildring lätt begå vilse- 

 ledande fel. Men under föreläsningarna har han ej blott 

 utlagt ämnet muntligt, utan äfven åskådliggjort det så att 

 säga grafiskt, dock ingalunda på sedvanligt genetiskt sätt, ty 

 detta syntes honom vara alltför kategoriskt. Underordnade 

 valörer af olika slag grupperade han omkring centralarter 

 af större betydelse, nämligen i mån af deras morfologiska 

 öfverensstämmelse och med särskild hänsyn äfven till deras 

 geografiska förekomst; om dessa konstellationers förhål- 

 landen är dock här icke platsen att vidare orda. Att också 

 cytologiska undersökningar och experiment vore upplysande 

 för riktig förståelse af släktskapen, var för honom länge- 

 sedan tydligt, men dessa forskningsbanor beträdde han icke, 

 ty redan den morfologiska var honom omfattande nog. 



