13. V. 1917. Ordförandens årsberättelse. 207 



Under 1860 — 70-talen voro de arbetsdugliga unga kraf- 

 terna inom vårt Sällskap fåtaliga; numera äro de flerdubb- 

 lade samt vida bättre förberedda, och ännu gynnsammare 

 skall Sällskapet vara utrustadt i framtiden. Det är därför 

 lämpligt att de enskilda arbetarne gruppera sig till sam- 

 arbetande komplexer, samt att dessa såsom organ åtaga 

 sig bestämda uppgifter i Sällskapet. Men den sålunda upp- 

 komna organismen bör också samordna allasj funktioner 

 -till den helhetsverkan, som bör åstadkommas af ett sam- 

 fund. Först då kan detta fullgöra sin särskilda uppgift i 

 bredd med syskonsamfunden, till fromma för forskningen 

 och till heder för hemlandet. 



Ett vetenskapligt sällskap behöfver inre organisation 

 lika väl som en lefvande varelse. Fullgöra dess medlem- 

 mar sina arbeten icke i samförstånd, utan hvar för sig, så 

 verkar enhvar vida svagare än såsom del af det hela; och 

 dock kan vid samarbetet hvarje medlem bibehålla sin egen 

 personlighet oantastad, ty det är just denna som behöfves. 

 Särskildt ledningen bör organisera sig; den får ej stelna till 

 ett slags ämbetsverk, där ärenden behandlas formellt. Det 

 synes vara nyttigt, om vid Bestyreisens handläggning af 

 ärenden, utaf hvilka äfven mognade medlemmar äro in- 

 tresserade, dessa kunde anmodas närvara för att andraga 

 sina synpunkter. 



Nu, när hela samhället, för att icke säga hela kultur- 

 världen, knakar i sina fogningar och söker nya former för 

 lifsfunktionerna, nu bör äfven vårt samfund revidera sin 

 organisation. Jag menar icke, att vi behöfde nya stadgar, 

 men väl, att vi böra tillse huruvida något kan förbättras, 

 måhända på basen af den samverkan som sammangår 

 med nutidens slagord: frihet, jämlikhet och broderskap. 



