13. V. 1917. Puheenjohtajan vuosikertomus. 223 



kimuksista. Hän on julaissut selityksiä sadoista suomalai- 

 sista ja pohjoismaisista tähän ryhmään kuuluvista muodoista, 

 mutta ne muodot, jotka hän sitäpaitsi on erottanut julkai- 

 sematta selityksiään, nousevat lukumäärälleen niinikään sa- 

 toihin. Tuskinpa lienevät viimemainitut vähemmän „selvi- 

 teltyjä", kuin lukuisat muodot n. s. kriitillisistä suvuista, 

 joita muut tutkijat ovat julkaisseet. Mutta Norrlin ei tahto- 

 nut saattaa niitä koskevia merkintöjään julkisuuteen, ennen- 

 kuin hän omilla luonnossa tehdyillä havainnoillaan taikka 

 toisten keräämien runsaslukuisten ja täyskelpoisten eksemp- 

 laarien avulla oli voinut varmentaa vakaumuksensa jokaisen 

 muodon systemaattisesta valööristä ja sukulaisuudesta muiden 

 kanssa. Juuri tässä piili hänen ajatuksensa mukaan selvit- 

 telyn päämaali, kun selitteleminen oli vain keino sen saa- 

 vuttamiseen, — sitä ennen hän ei pitänyt selitystä kypsänä. 

 Ellei sellaista kritiikkiä noudatettu, katsoi hän tutkimustyön 

 lankeavan tieteellisen tutkimuksen rajojen ulkopuolelle, olipa 

 se esityönä sitten miten hyödyllinen tahansa. Hänelle, joka 

 paljon vaati, ei niinmuodoin termi „deskriptiivinen tiede" 

 merkinnyt sellaista sisäistä vastakohtaisuutta, mikä sisältyy 

 sanoihin, kun kumpikin otetaan vakiintuneessa merkityk- 

 sessään. 



Ankaraa itsekritiikkiä osottaa toinenkin, sattumalta mie- 

 leen jäänyt piirre. Jo varhain havaitsi hän, että osa Pilo- 

 sellae-ryhmin keltanoita syksyisin rönsyissään muodostaa 

 kukintoja, jotka jossain määrin poikkeavat kesäkasville omi- 

 naisista. Sensijaan että olisi iloinnut tästä jonkunlaista se- 

 sonki-dimorfisuutta osottavasta havainnosta, tunsi hän ensi 

 sijassa harmia siitä „virheestä", että ilmiö aikaisemmin oli 

 jäänyt häneltä huomaamatta, — sellaista ei olisi saanut ta- 

 pahtua. 



Hänen ankarat vaatimuksensa itseensä nähden tosin 

 kylläkin varjelivat häntä soimauksilta tehtyjen erehdysten 

 johdosta, mutta saivat sensijaan aikaan muita vaikutuksia. 

 Ei ole epäilystäkään siitä, että paljon, minkä Norrlin olisi 

 voinut ehtiä, tästä syystä jäi puolivalmiiksi. Toivo siitä, 

 että vielä kerran saisi lopettaa työnsä, raukesi näet huonon- 



