13. v. 1917. 



Ehrström, Mopsformer. 



277 



B 



iakttagen tendens till bibehållandet av embryonala karaktä- 

 rer i skallens byggnad: 



1) Ethmoidalregionen 

 visade sig till stor del be- 

 stå av brosk, vars utbild- 

 ning överensstämde med 

 primordialskallens bygg- 

 nad hos embryot. Extre- 

 mast var förhållandet hos 

 Lumpenus, där även förbe- 

 ningarna (pleuroethmoida- 

 lia) kvarstodo på stadiet av 

 perichondrala benlameller. 

 Fig. 1 och 2. 



2) Broskets caudala 

 del, motsvarande trabe- 

 cula cranii, hade mer eller 

 mindre fullständigt bibe- 

 hållit sitt embryonala läge 

 inom Orbitalregionen. Skal- 

 lens basallängd var däri- 

 genom liksom hos embryot 

 i förhållande till dorsallängden ansenligt kortare än hos den 

 fullt utbildade, normala individen. Fig. 1 och 2. 



3) Broskets längdaxel bildar en nedåt öppen vinkel mot 

 den caudala skallbasen, motsvarande den vinkel, som på ett 

 tidigt embryonalstadium förekommer mellan prae- och pa- 

 rachordalia. Fig. 2. 



4) Orbitalregionen företedde hos vartdera Gadus-éxem- 

 plaret en platybasisk karaktär, dock så att „rundhuvudet" 

 motsvarade ett senare utvecklingsstadium med lågt, ven- 

 tralt septum interorbitale. Fig. 3. 



5) Den dorsala profilen visar praeorbitalt samma starka 

 krökning som huvudanlaget, så att monstrositeten redan i 

 sitt yttre utseende förråder sin embryonala karaktär. Fig. 2. 



Typiskt för alla tre skallarna var även, att det normalt obe- 

 tydliga rostrale (Sagemehl), i likhet med ethmoidalregionens 



Fig. 1. Skematiserade längdsnitt ge- 

 nom normala skallar av : A Gadus morr- 

 hua, V 2 av nat. storl.; B Lumpenus 

 lampetriformis, 2 ggr först. — - B occ. 

 basioccipitale, C. er. cavum cranii, 

 E. br. ethmoidalbrosk, Fr. frontale, 

 Pb. parabasale, PI. e. pleuroethmoi- 

 deum, R. rostrale, S. septum, S. i. 

 septum interorbitale, Vo. vomer. 



