13. V. 1917. Ehrström, Mopsformer. 279 



står orsaken att finna till en mängd störingar i de enskilda 

 benens normala utbildning och förhållande till varandra. 

 Störingarna i detta avseende bliva större ju mindre benens till- 

 växtenergi hämmas. Tillväxtens beroende av och tillpassning 

 till förändrade tr3''ck- och dragspänningar kan påvisas i ett 

 flertal fall. En jämförelse med tillgängliga uppgifter i litteratu- 

 ren visar, att benskelettets huvuddeformationsgebit kan ligga 

 inom ohka regioner av neurokraniet, samt att läget av mot- 

 svarande område inom visceralskelettet synes överensstämma 

 därmed. Occipitalregionen nås ej av störingen. 



Genom de embryonala egenskapernas förekomst raöj- 

 liggöres bestämningen av monstrositetens teratogenetiska ter- 

 minationspunkt. Den måste förläggas till ett utvecklingssta- 

 dium, då den mellan prae- och parachordalia belägna vinkeln 

 ännu icke utjämnats, eller enligt förhållandena hos Gadus- 

 mopsformen ett septum interorbitale ännu icke anlagts. Där- 

 med överensstämmer det av To rnier^) genom experimentella 

 undersökningar på axolotl vunna resultatet, att orsaken till 

 monstrositetens uppkomst står att finna i det tryck, som 

 den genom vattenupptagning ansvällda gulmassan utövar på 

 huvudets anlag. Dess inverkan bör dock icke med T o r- 

 n i e r uppfattas såsom en sammanpressning (Zusammenschie- 

 bung) och hopböjning av huvudets anlag, vilken skada därpå 

 fixeras för lifstid, utan kunde i överensstämmelse med ovan 

 framförda iakttagelser sökas i det hinder för en normalt 

 försiggående uträtning av huvudets anlag, som en abnormt 

 förstorad gulmassa utgör. Följdföreteelser äro dels andra 

 embryonala karaktärers bibehållande, dels störingar i ben- 

 skelettets normala utveckling. 



>) G. Tornier. Über experimentelles Hervorrufen und Natur- 

 entstehen von Mopsköpfen etc. — Sitzungsber. Ges. Nat. Freunde. 

 Berlin 1908, p. 298—315. 



