15. XII. 1917. Palmgren, Handböcker öfver Nordens moss- och lafflora. 69 



torde därjämte med finare typer uppmärksammas äfven de 

 utom Fenno-Skandia, men inom motsvarande växtgeogra- 

 fiska zoner i Europa, helst äfven Sibirien, äfvensom inom 

 den arktiska zonen förekommande arterna. Därmed vore 

 den växtgeografiska, i viss mån äfven den systematiska bak- 

 grund gifven, mot hvilken våra lafvar ocii mossor skola ses. 

 Själffallet borde i anseende till här åstundade perspektiv 

 stor uppmärksamhet ägnas den enskilda artens uppträdande 

 till ståndort äfvensom den växtgeografiska fördelningen, 

 främst inom eget land samt i Skandinavien, men äfven, om 

 ock i allmännare ord uttryckt, inom dess utbredningsområde 

 i öfrigt. 



Då jag nu vänder mig till det samfund, som till sin 

 uppgift tagit befordrandet af „kännedomen af Finlands djur- 

 och växtvärld", med en vördsam framställning, det ville So- 

 cietas pro Fauna et Flora Fennica skrida till åtgärder för 

 åstadkommande af tvenne vetenskapens nuvarande fordrin- 

 gar motsvarande, men äfven för nybegynnare användbara 

 handböcker, den ena öfver Nordens mossor, den apdra äg- 

 nad Nordens lafvar, gör jag det under den fasta förhopp- 

 ningen, att Sällskapet därmed jämnade väg för ett nytt skede 

 af kryptogamernas, på lysande häfd hvilande studium i Nor- 

 den. Jag gör det under den förvissningen, att Sällskapet 

 såsom sådant därmed grepe in vid ledningen af den inhemska 

 forskningen, att Sällskapet skänkte en gärd af erkänsla för 

 det forskararbete, som af tvenne landsmän, utan nämnvärdt 

 erkännande och uppmärksammande från det egna landet, 

 utförts till landets berömmelse. Helsingfors, den 13 decem- 

 ber 1917. 



Alvar Palmgren. 



Sedan ofvan intagna hemställan blifvit uppläst, medde- 

 lade ordföranden, det Bestyreisen vid kort förut afhållet 

 sammanträde satts i tillfälle att taga kännedom af densamma, 

 och hade Bestyreisen därvid, i allo omfattande de i förslaget 

 framställda synpunkterna, beslutat hos Sällskapet förorda 

 densamma. Efter det jämväl forstmästaren, fil. kand. A. L. 

 Backman, efter det förslaget i fråga öfverlämnats till Säll- 



