106 Backman, Ödemarksfloran i mellersta Österbotten. 15. XII. 1917. 



divid. Då den ansetts vara kalkälskande^), må här fram- 

 hållas, att dess förekomst i Nivala under inga förhållanden 

 kan finna sin förklaring i kalkrik ståndort; trakten är steril 

 och lokalen med säkerhet icke kalkhaltig. Snarare få vi i 

 detta fall med Palmgren (Löfängsområdena på Åland, III) 

 räkna med ett pregnant uttryck för slumpen som växtgeo- 

 grafisk faktor. 



2. Myrica gale. 



Under en resa från Perho till Haapavesi i slutet af juli 

 månad 1917 erfor jag å Kiiskilä gård vid norra stranden af 

 sjön Lestijärvi, i socknen af samma namn, att svanen årli- 

 gen plägat häcka å Tuomikonneva vid Särkijärvi träsk i 

 Toholampi vid Sievi sockengräns, endast 3 km från Lesti 

 och Reisjärvi sockenrå. Tillika visste värdinnan berätta, att 

 „mursuheinä" ymnigt växte å gårdens ängsskifte vid ofvan- 

 nämnda Särkijärvi träsk; växten skulle äga en stark, utpräg- 

 lad doft och kraftiga medicinska egenskaper. Intresserad af 

 dessa uppgifter, beslöt jag att företaga en exkursion till den 

 utpekade trakten. Färden anträddes öfver Kokkoniemi gård 

 vid Pitkäjärvi sjö i västligaste delen af Reisjärvi socken. 

 De vidsträckta kronomarker, som från sjöns norra del sträcka 

 sig mot väster och nordväst i Sievi och Toholampi sock- 

 rar, bilda ett af de mest orörda och egenartade ödemarks- 

 landskap i mellersta Österbotten. Det flacka landskapet får 

 sin särprägel af de kilometervida, plana, öppna mossarna. 

 Öfver dessa höja sig endast obetydligt de låga, oftast för- 

 sumpade moarna. På en sträcka af öfver 15 km är terrän- 

 gen utefter länerån — ungefär från Reisjärvi sockengräns 

 till trakten af Katiskajärvi — nästan alldeles plan med en 

 lutning mot nordväst af i medeltal endast omkring 1 m 

 per km (se närmare profil XX å tafla I i förfrs afhandling 

 i Acta Föreställa Fennica 8, N:o 3, 1918). 



Afståndet från Pitkäjärvi utlopp till Särkilampi är c. 4.5 

 km. Nästan redan på halfva vägen mötas vi af Jänissalon- 

 neva, utan skarp gräns öfvergående i Tuomikonneva, som 



1) Se exempelvis A. K. Cajander, Beiträge zur Kenntniss der 

 Vegetation der Alluvionen des nördlichen Eurasiens, III, 1909, s. 155. 



