118 Wasastjerna. — Hellen. 4. V. 1918. 



rige, ehuru sällsynt. I Europa flyger den i två generationer, 

 den ena i maj — juni, den andra i augusti — september. Då 

 de här i landet tagna exemplaren alla anträffades på samma 

 ställe, torde man väl ej kunna förutsätta, att det vore från 

 sydligare takter förflugna exemplar, utan kunde snarare det 

 antagandet fraijikastas, att någon dräktig hona af den tidi- 

 gare generationen sökt sig upp till trakten af Dalsbruk och 

 där lagt sina ägg, samt att larverna tack vare den sällsynt 

 varma och vackra sommaren lyckats nå full utveckling och 

 gifva fjäril på hösten. 



Amanuens W. Hellen anmälde: Två för landet nya 

 skalbaggar. 



1. Bledius bicornis Germ. skiljer sig från övriga arter 

 i släktet främst genom att huvudet hos ö på vardera si- 

 dan under antennroten är försett med ett brett, triangulärt, 

 uppåt riktat horn, hos 9 nied en svagare öronformig lamell, 

 vilket givit anledning till att för arten bildats ett eget 

 undersläkte Elbidus. Kännetecknande för arten är vidare 

 de uppböjda sidorna å clypeus. BL bicornis har anträffats 

 flerstädes i Mellaneuropa och lever vid havskuster och på 

 stränderna av salta insjöar. De nordligaste tills dato kända 

 fyndorterna hava varit Västpreussen och Danmark. De fin- 

 ländska exemplaren blevo funna av borgmästare Henrik 

 Söderman i Nystad på näset mellan Sorvakko-landet och 

 Ykskoivu f. d. holme. 



2. Äpion sedi Germ. står närmast den hos oss vanliga 

 A. humile, från vilken den skiljes genom mera långsträckt 

 kroppsform samt starkare och glesare punktur å thorax, 

 som därtill har rundade sidor och tydlig basalränna. En- 

 ligt äldre uppgifter skulle såväl imago som larv leva på 

 Sedum-SLvter, vilket emellertid av den senaste forskaren på 

 området, H. W a g n e r, starkt betvivlats, i det han anser den 

 liksom flertalet apionider leva på leguminoser. A. sedi är 

 utbredd över Mellaneuropa och Skandinavien, I Sverige 

 är den anträffad nordligast i Stockholmstrakten. Våra 

 exemplar blevo funna av mig den 24 maj 1915 på Degerö 



