126 R. Palmgren, Larus argentatus X marinus. 4. V. 1918. 



sig en sillmåshanne och gråtruthona. De byggde sig en präk- 

 tig bale af ris och strån, som jag för detta ändamål låtit 

 strö omkring i buren, och fördrefvo utan misskund alla 

 närgångna grannar. Särskildt hannen, som var synnerligen 

 mån om sin maka, gick därvid djärf och oförvägen fridstö- 

 rarena in på lifvet, utdelande hugg till höger och vänster och 

 eftertryckliga nyp i stjärt och vingar. Och dessa, bland 

 hvilka icke blott befunno sig hans egna likar, utan äfven större 

 trutar af olika slag, retirerade skyndsamt vid hans anfall. Äf- 

 ven makan tilldelade han alltefter litet en ordentlig afbasning 

 under skri och slag, då han ertappade henne på längre ut- 

 flykter från boet eller annars misstänkte henne för erotiska 

 snedsprång. Tidigt på morgonen den 19 maj fick jag se dem 

 para sig. Fåglarna smekte hvarandra en stiind med näbben, 

 men plötsligt flyger hannen upp på honans rygg och tram- 

 par henne, med flaxande vingslag upprätthållande balansen, 

 under det parterna högljudt gifva sin lifsstegring till känna, 



hannen med eii gällt, oafbrutet ka-o-ah, ka-o-ah , 



honan åter med ett glesare gäck, gäck — — — . Efter 

 akten skakar den senare på sig och ilar till redet, där hon 

 lägger sig, medan hannen företar en razzia bland de närmaste 

 grannarna. Af parningen vardt dock intet, och då tiden gick 

 utan resultat, placerade jag åt de liggsjuka fåglarna ett höns- 

 ägg i boet. Det utkläcktes den 23 juni, men kycklingen 

 försvann några timmar senare i obekanta öden, antagligen 

 i en glupsk hvittruts kräfva. På nyåret den 17 januari nöd- 

 gades jag låta aflifva gråtruten, som i slagsmål förlorat sitt 

 ena öga och äfven i öfrigt svårt blesserats. Härigenom af- 

 bröts helt våldsamt äktenskapet, som måhända följande år 

 burit frukt. 



Lyckligare gick det för en hafstruthona, som samma 

 år förenat sitt öde med en gråtruthannes. De byggde sig 

 bo och efter en kort smekmånad, hvars detaljer jag ej blef 

 i tillfälle att bevittna, värpte honan den 11 maj sitt första 

 ägg, ett andra den 14 och ett tredje ågg den 18 maj. Ma- 

 karna rufvade dem sedan ihärdigt i tur och ordning, före- 

 trädesvis dock honan, medan hannen höll vakt och bort- 



