130 liäyrén, Synekologiska serie-iakttagelser o. experiment. 4. V. 1918. 



På detta sätt kunna erhållas betydelsefulla och i huf- 

 vudsak riktiga resultat. I många fall får man likväl åt- 

 nöjas med deduktiva slutsatser af större eller mindre bär- 

 vidd eller endast med sannolika förmodanden. En ytterli- 

 gare belysning på empirisk väg och ett grundligare inträn- 

 gande i det föreliggande problemet vore då mycket väl- 

 kommet och af behofvet påkalladt. I många fall har man 

 ernått en sådan belysning genom för ändamålet på labora- 

 toriet anställda experiment eller genom att draga nytta af 

 tidigare i annat syfte utförda experimentella undersökningar, 

 icke minst af fysiologisk art. Men däremot har man, synes 

 det författaren till dessa rader, alltför litet beaktat utvägen 

 att anställa kontinuerliga iakttagelser och experiment ute i 

 naturen, i den miljö alltså, hvars företeelser och inflytanden 

 man vid ifrågavarande undersökningar vill studera och allt- 

 mera förstå. 



Naturen ger själf i detta afseende en del fingervisnin- 

 gar, särskildt med hänsyn till frågorna om växtsamhällenas 

 succession. Så t. ex. bildas vid flodernas mynningar bankar, 

 som småningom höja sig öfver vattenytan och gifva upp- 

 hof åt deltaöar, som växa allt större. Vid hafvet uppkas- 

 tas sand och på andra ställen tång, som samlas i långsträckta 

 bäddar längs stranden. All denna nybildade jord saknar till 

 en början växtlighet, och när sådan uppstår, är den under- 

 kastad en serie omhvälfningar, innan stabilitet inträdt. I 

 andra fall lämnar människan direkte eller indirekte sin med- 

 verkan: genom skogseld ödeläggas stora landsträckor, ge- 

 nom sjöfällningar vinnas afsevärda områden, vid stenspräng- 

 ning blottas bergytor, på järnvägsbankarna och i grus- och 

 sandtagen uppstår barlagd jord, o. s. v. På dylika ställen 

 erbjudes godt tillfälle till studium af vegetationens utveck- 

 ling, ett tillfälle som ju äfven då och då tagits i akt. I 

 många arbeten läses sålunda om hufvuddragen i vegetatio- 

 nens utveckling på af skogseld härjad mark. Utvecklingen 

 på flodbankarna och deltaöarna har man studerat genom 

 att med hvarandra jämföra bankar och öar af olika ålder. 

 De åren 1882 — 1886 genom tvenne sjöfällningar nybildade 



