4. V. 1918. Linkola, Lähdealueet apofytikasvupaikk. Orimattilassa. 159 



missuhteissa aiheuttanut, on ennenkaikkea tutkittava, mitkä 

 näiden kasvien alkuperäiset kasvupaikat ovat. Itä-Karjalasta 

 olen varemmin (6, s. 293 ff.) osottanut, että pääosalla noita 

 kulttuurin levittämiä alkuperäisiä kasvilajeja, apofyteja, täällä 

 on luonnollinen kasvupaikkansa kallioilla, rannoilla, lehdoissa 

 tai hedelmällisillä suokasvupaikoilla, joita jälkimäisiä ovat 

 varsinkin erilaiset letot ja lähdealueet. Muualla Suomessa 

 olot eivät tässä suhteessa liene erilaiset. Alussa mainittu 

 tarkoitus on siis lähinnä saavutettavissa yksityiskohtaisesti 

 tutkimalla eri osissa maata juuri näiden, apofytikasvupai- 

 koiksi kutsumieni, kasvupaikkojen kasvipeitteen lajikokou- 

 musta kulttuurilta mahdollisimman hyvin säilyneissä oloissa. 

 Toistaiseksi on tässä suhteessa tehty vain vähän. Kun siis 

 lisätietoja kipeästi kaivataan, lienevät hyödyksi seuraavassa 

 esitetyt havainnot, jotka viime kesänä tein eräiltä lajirik- 

 kailta, kulttuurin vaikutukselta harvinaisen hyvin säilyneiltä 

 lähdealueilta Orimattilassa, Pohjois-Uudellamaalla. 



Suurimmasta osasta Orimattilan lähdepaikkoja on alku- 

 peräinen kasvillisuus joko kokonaan hävinnyt (kaivoiksi teh- 

 dyt tai ojituksen kautta tuhotut lähteet) tai suuresti muut- 

 tunut (karjan vakituisina juontipaikkoina olevat tai viljelys- 

 maiden keskellä ja laidoilla sijaitsevat y. m. lähteet). Ja 

 pääasiassa entiselläänkin säilyneissä on niissäkin useimmiten 

 huomattavissa siksi paljon erilaisia kulttuurin vaikutuksen 

 merkkejä, ettei täysin varmaa" selkoa siitä, mitkä kaikki 

 niissä kasvavista kasvilajeista todella ovat alkuperäisiä mitkä 

 ei, yleensä liene saatavissa. Niistä lähteistä, jotka tässä suh- 

 teessa täyttävät vaatimuksiamme paremmin, ovat useimmat 

 aivan pieniä ja niin köyhälajisia, ettei niistäkään ole suu- 

 rempaa apua apofytikasviston alkuperäisten kasvupaikkojen 

 selvittämisessä. 



Kolmessa eri tapauksessa onnistuin Orimattilassa nä- 

 kemään lähdepaikkoja, jotka antanevat hyvän käsityksen 

 siitä, millainen on kasvillisuuden luonnontilainen lajikokoon- 

 pano laveampialaisilla lähdekasvupaikoilla, joille „mahtuu" 

 (Palmgren) valtava pääosa niistä kasvilajeista, jotka kuu- 

 luvat lähteisten alueiden kasviyhdyskuntiin paikkakunnalla. 



