4. V. 1918. Pesola, Kasvillisuussuht. Oulanka- ja Kutsajokien varsilla. 169 



Maisteri Vilho A. Pesola piti skioptikonkuvin valais- 

 tun esitelmän Luonto- etenkin kasvillisuussuhteista Oulan- 

 kajoen varrella N- Kuusamossa ja Kutsajoen varrella Kuo- 

 lajärvellä, jotka alueet ovat ehdoitetut luonnonsuojelusalu- 

 eiksi. Esitelmä sisälsi pääkohdissa seuraavaa: 



Viime kesänä lähti yksityisen asianharrastajan, erään 

 F'auna ja Flora-seuran jäsenen toimesta ja taloudellisesti tu- 

 kemana useita tutkijoita eri seutuihin tekemään selvää luon- 

 nonsuojelusalue-edellytyksistä maassamme. Näitten joukossa 

 esittäjä yhdessä maisteri Einari Merikallion kera ret- 

 keili Kuusamon pitäjän pohjoisosissa ja Kuolajärvellä; edel- 

 lisen päätutkimusaiheena oli kasvisto, jälkimäisen eläimistö, 

 etupäässä linnusto. 



Tuloksena oli, että näissä seuduissa on mahdollista eroit- 

 taa ihanteellisia luonnonsuojelusalueita. Näitä tulisi olemaan 

 kahdenlaatuisia: 1) N- Kuusamossa ja S- SE- Kuolajärvellä 

 n. 3,500 km-:n suuruinen alue, jossa ainoastaan eläimistö 

 suojeltaisiin ja 2) tämän alueen sisäpuolella kaksi pienempää 

 aluetta (230 ja 215 km-:in suuruisia), toinen Kuusamossa 

 Oulankajoen varrella, toinen Kuolajärvellä Kutsajoen var- 

 rella, jotka täydellisesti suojeltaisiin, siis sekä eläimistö että 

 myös kasvisto ja maanpinnan muodostumatkin. Esitelmässä 

 käsiteltiin lähinnä näiden kahden erikoisalueen luontosuh- 

 teita varsinkin niiden kasvi-peitettä. 



Sekä ilmasto että vuoriperä suovat erinomaisia edelly- 

 tyksiä rikkaalle ja vaihtelevalle eliökunnalle, varsinkin kas- 

 vistolle. Ilmasto on manner- ja meri-ilmaston välimuoto, koh- 

 talaisen saderikas (n. 500 mm), jonka ohessa lumirikkaus 

 on luonteenomaista. Lumi säilyy kauan tuntureilla, vaa- 

 roilla ja syvissä, varjoisissa rotkolaaksoissa, siten puoles- 

 taan lisäten näitten kasvupaikkojen viileyttä. Toiseltapuolen 

 päivänpaisteiset, lämpimät vaara- ja kalliorinteet tarjoavat 

 soveliaita kasvupaikkoja eteläisempien seutujen kasvilajeille. 



Vuoriperässä on runsailla dolomiittiesiintymillä ja mo- 

 nilla emäksisillä vuorilajeilla erinomaisen suuri merkitys kas- 

 villisuuden rehevyyteen ja rikkauteen nähden. 



Alueet eivät kuulu varsinaiseen tunturiseutuun, mutta 



