170 Pesola, Kasvillisuussuht. Oulanka- ja Kutsajokien varsilla. 4. V. 1918. 



kuitenkin jää Kutsajoen alueen sisäpuolelle pari komeata, n. 

 500 m korkuista paljaslakista lähekkäistä tunturia, Painotun- 

 turi Ja Julmoiva. Luonteenomaisia alueille monin paikoin 

 ovat havu- ja sekametsäpeitteiset vaarat, jotka veden kal- 

 vosta uljaina kohoavat usein jopa 100:kin metrin korkeuteen 

 (esim. Kiutavaara Oulangan alueella, Nivajärven rantavaa- 

 rat ja Pyhänkurun reunavaarat Kutsan alueella). 



Vaarain rinnalla antavat maisemille jylhän, komean lei- 

 man korkeat, äkkijyrkät kalliot ja vuorenseinämät, jotka var- 

 sinkin reunustavat jokia (esim. Oulangan vartta Savilammin 

 luona ja Kutsan vartta Jäniskönkään kohdalla), järviä kuten 

 Nivajärveä (esim. Hirveäkallio) ja kapeita rotkolaaksoja (esim. 

 Juuman vuomia Oulangan alueella, Pyhääkurua, Ruskeata- 

 kurua y. m. Kutsan alueella). Yhdessä jyrkkäin vaararin- 

 teitten, kapeitten järvien ja jokien, koskien ja könkäitten 

 kera nämä kallio- ja vuorenseinämät antavat näitten seutu- 

 jen luonnolle vaihtelevaisuuden, jylhyyden ja komeuden, joka 

 muualla maassamme lienee vertaistaan vailla, ja joka syystä 

 oikeuttaa näille seuduille „Suomen Sveitsin" nimityksen. 



Näitten korkeitten maisemamuotojen välillä vaihtelevat 

 tasaiset tai kumpuiset metsäpeitteiset maat tai alavat, tasai- 

 set avosuot. 



Kummallekin alueelle antavat leiman niitten lävitse vir- 

 taavat joet, Oulanka- ja Kutsajoet, jotka molemmat Venäjän 

 puolella yhtyvät suureen Koutajärven vesistöön laskien Vie- 

 nan mereen. Näitten jokien koskiset, monin paikoin kanjon'in 

 tapaisissa uomissa virtaavat lisäjoet (kuten Oulangan Kitka- 

 ja Savinajoet), monet kuohuten syöksyvät pikkupurot, ka- 

 peat, jyrkkärantaiset järvet (kuten Nivajärvi, Auhtijärvi y. m.) 

 kilpailevat pääjokien kanssa luonnonkauneudessa. 



Kasvillisuuden ja kasviston rehevyydestä ja rikkaudesta 

 tulee vakuutetuksi varsinkin vertailemalla sitäympäröivillä seu- 

 duilla tavattavaan, joka on köyhää ja yksitoikkoista. Metsissä 

 on useiden vallitsevain laihain tyyppien (pääasiassa kuusivoit- 

 taista n. s. paksusammalista tai mäntyvoittaista variksenmarja 

 X mustikka- ja jäkälä X kanervatyyppejä) ohessa on runsaasti 

 reheviä kasvirikkaita tyyppejä, jotka sijaitsevat varsinkin liha- 



