13. V. 1918. 



Ordförandens årsberättelse. 



179 



röjde en flärdfii, finkänslig, förståelsefull och liögsint ka- 

 raktär, och han var skattad högt som en god kamrat. 



I samma socken, Wichtis, 

 nedsköts jämväl amanuensen 

 vid Zoologiska museum, fi- 

 losofiemagister Karl Erik 

 Ehrström, den 1 februari 

 1918. Född i Viborg den 14 

 september 1887, blef han stu- 

 dent 1905, filosofiekandidat 

 1912 och verkade sedan 1910 

 som biträdande assistent vid 

 Universitetets zootomiska in- 

 stitut, likasom ock vid de 

 akademiska sommarkurserna 

 i Åbo. Sedan 1912 var han 

 amanuens vid Zoologiska mu- 

 seum och åren 1914 — 16 t. f. 

 kustos för detsamma; tillika 



har han varit intendent för ^^^^ ^"^ Ehrström, 



vårt Sällskaps zoologiska samlingar. De vetenskapliga ar- 

 beten han hunnit slutföra gifva vid handen, att han skulle 

 blifvit en samvetsgrann forskare och ett stöd för vårt sam- 

 fund. Mångsidigt intresserad för sina ämnen, företagsam, 

 glad som få och vänfast, vann han sympatier hvart han än 

 kom, särskildt i kamratkretsen. 



Tillsammans med nyssnämnda vän och tjänstekamrat 

 ljöt student Carl Johan Finnilä döden, träffad af knif- 

 eller bajonetthugg. Med honom förlorade den inhemska 

 ornitologiska forskningen en den mest ifriga och intresse- 

 rade medarbetare. Född i Vasa den 20 mars 1892 och 

 student 1912, kände han sig hvarje sommar oemotståndligt 

 dragen antingen till Ätsäri eller till Lappmarkens öde vid- 

 der, Sodankylä, Salla, Tana, Utsjoki och Enare. Hvarje vin- 

 ter offentliggjorde han sina iakttagelser i några mera om- 

 fattande och rätt många små uppsatser, hvilka röjde skärpa 

 i observation samt ihärdighet och samvetsgrannhet under 



