190 Puheenjohtajan vuosikertomus. 13. V. 1918. 



Ehrström helmik. 1 p:nä 1918. Hän syntyi Viipurissa 

 syysk. 14 p:nä 1887, tuli ylioppilaaksi 1905, filosofiankandi- 

 daatiksi 1912 ja toimi vuodesta 1910 ylim. assistenttina Yli- 

 opiston zootomisella laitoksella, samoin myös kesäkursseilla 

 Turussa. Vuodesta 1912 oli hän Eläintieteellisen museon 

 amanuenssina ja vuosina 1914 — 16 v. t. kustoksena; samalla 

 on hän ollut Seuramme eläintieteellisten kokoelmain hoita- 

 jana. Ne tieteelliset julkaisut, mitkä hän ehti lopettaa, osoit- 

 tavat, että hänestä olisi tullut tunnontarkka tutkija ja tuki 

 yhdistyksellemme. Hän oli monipuoleisesti innostunut ainee- 

 seensa, yritteliäs, iloinen kuin harvat ja ystävyydessään luo- 

 tettava, ja näillä ominaisuuksillaan saavutti hän minne tuli- 

 kin osakseen myötätuntoa, varsinkin toveripiirissä. 



Yhdessä äskenmainitun ystävän ja työtoverin kanssa 

 sai puukon tai pajunetin iskun satuttamana surmansa yli- 

 oppilas Carl Johan Finnilä. Hänessä menetti kotimai- 

 nen lintututkimus yhden ahkerimmistaan ja innostuneimmis- 

 taan työskentelijöistään. Hän syntyi Waasassa maalisk. 20 

 p:nä 1892 ja tuli ylioppilaaksi 1912. Joka kesä veti häntä 

 vastustamaton halu joko Ätsäriin tahi Lapin aukeille lakeuk- 

 sille, Sodankylään, Sallaan, Tenojoelle, Utsjoelle ja Inariin. 

 Joka talvi julkaisi hän huomioitaan muutamissa laajemmissa 

 ja aika useissa pienemmissä kirjoitelmissa, mitkä osoittavat 

 terävää huomiokykyä sekä kestävyyttä ja tunnontarkkuutta 

 retkeilyillä. Hän nautti sanomattomasti Lapin luonnosta. 

 Hyvin sujuvasti, tunnelmarikkaasti ja samalla täsmällisesti 

 tulkitsi hän sen miellyttäväisyyttä myös kaunokirjallisessa 

 julkaisussa. Innolla otti hän osaa ylim. amanuenssina Eläin- 

 tieteellisen museon lintukokoelmain järjestämiseen. Hänen 

 viimeinen vuotensa kului valmistellessa laajaa teostaan Lapin 

 linnuston alueellisesta levenemisestä, samoin kuin työsken- 

 telyssä sen asian hyväksi, mikä nyt vaati hänen henkensä. 



Kova kohtalo on täten yhtäkkiä kohdannut näitä Seu- 

 ramme nuoria jäseniä, ja se on kehoittanut meitä heidän 

 haudallaan, missä olemme voineet olla läsnä, muistoon pa- 

 lauttamaan heidän näin lyhyeksi määrätyn työpäivänsä. Täl- 

 löin tuotiin julki, kuinka se hallahenki, mikä nyt liikkuu. 



