226 Pesola, Salix pyrolaefolia Led. 13. V. 1918. 



vinaisen suuret, herttamaiset, pyöreäpäiset korvakkeet; nuor- 

 ten oksain punaisenruskea väri. Ledebour eroittaa la- 

 jista 3 muotoa (a ovata, ß orbiculata, y cordata), joista tapaa- 

 mani yksilö kuuluu muotoon ß orbiculata; tunnusmerkillisiä 

 sille ovat pitkänpyöreät lehdet pyörein kärjin ja tyvin. 



5. pyrolaefolia'n löytöpaikka Suomessa sijaitsee Kuusa- 

 mon pitäjän pohjoisimmassa osassa, lähellä Kuusamon ja 

 Kuolajärven pitäjäin rajaa Liikasen kylän lohkon kohdalla, 

 Oulankajoen laaksossa, n. 66° 20' N lev. ja 4° 30' E Helsin- 

 gistä. Tarkemmin sanottuna: Lippihetteenpuro-nimisen pie- 

 nen salopuron varrella (laskee Oulankajokeen N-puolelta n. 1 

 peninkulman päässä Kitkajoen suusta), n. l.s km päässä tä- 

 män puron suusta ylöspäin. Puro laskee Oulankaan verrat- 

 tain jyrkästi, niin että löytöpaikka tulee olemaan useita met- 

 rejä Orjoen pinnan yläpuolella. Löytöpaikka sijaitsee lähim- 

 mistä ihmisasunnoista, Liikasen kylästä, n. 5 km SW. 



Lippihetteenpuro on yksi Oulankajoen lukuisia erin- 

 omaisen reheväkasvustoisia pikkupuroja, joiden varsilla ole- 

 vat lehdot, rantaäyräät ja suot lajirikkaudessa ja rehevyy- 

 dessä vetävät vertoja etelä-suomalaisille ja tarjoovat sove- 

 liaita kasvupaikkoja useille sekä eteläisten että pohjoisten 

 lajien äärimäisille etuvartijoille ja reliktikasveille. Vuoriperä 

 näillä seuduin on geologisen karttalehden mukaan (tehnyt 

 W, W. Wilkman 1906) dolomiittia. 



S. pyrolaefolia'n kasvupaikka täällä on avoin, rehevä, 

 n. 100X50 m^ suuruinen lettomainen niitty („jänkä"), jota 

 kostuttaa sen reunatse virtaava Lippihetteenpuro ja pulppua- 

 vat lähteet (hetteet, josta nimi „Lippihete"). Pajuyksilö kas- 

 voi lettoniityn SW-laidassa, aivan lähellä puroa. Lettoniitty 

 on kasvillisuudeltaan jonkunverran heterogeeninen. Kohdalta, 

 missä paju kasvoi, on n. 15X15 m^ suuruiselta alalta seu- 

 raava kuvaus (9. VIL 1917): 



„Kosteahko, melkein avoin lettoniittyläikkä. Viettää 

 hyvin loivasti etelää kohti, jonne vesi valuu. Sangen mät- 

 täinen, mutta mättäät ovat matalat, niin etteivät ne vaikuta 

 sanottavasti heterogeenisuutta kasvillisuuteen. Sammalpeite 

 yhtenäinen, vaikk'ei varsin vahva, ruskosammaleita ja Sphag- 



