28 Brenner, Grankottarnas utveckling. 5. X. 1918. 



krokfjälligt, en mellanform emellan de rent chlorocarpa och 

 de brunfjälliga. Dess kottars ryggfjäll äro endast till sin 

 topphälft gröna, för öfrigt bruna. Af de fyra kottar som 

 ända till den 5 augusti varit inneslutna inom samma påse 

 och då blottades, befunno sig två, den minsta helt och hål- 

 let och den största till sin bashälft, i grenens skugga, de 

 två öfriga, medelstora, däremot i soligt läge. Efter två 

 veckors fri exposition voro de beskuggade kottarna fortfa- 

 rande rent gröna med eller utan en svag antydning till 

 brunt vid fjällets bas eller med en tämligen stor brun bas- 

 fläck på de krökta fjällen vid den största kottens ur skug- 

 gan framskjutande spets. De af solen fritt belysta åter hade 

 på ryggsidan, i synnerhet vid kottarnas bas, fjällen vid dessas 

 bas mer eller mindre starkt anlupna af brunt. 



I jämförelse med de två föregående äro det tredje för- 

 söksträdets obeskärmade kottar tämligen rent grönfjälliga, 

 men på ryggsidan med en dragning åt gulbrunt mot fjällens 

 spets samt en brun basfläck, på buksidan åter mörkgröna med 

 rödbruna fjällspetsar, i synnerhet närmare kottens spets, den 

 tidigare beskärmade kotten däremot efter två veckors Inso- 

 lation fortfarande grön utan denna blekare nyans och bas- 

 fläck, men med bruna fjällspetsar i kottens spets, i synnerhet 

 på ryggsidan. Krymplingskottarnas fjäll äro blekbruna. 



Om man undantager den fortfarande beskärmade kotten 

 hos den rhodocarpa granen, hvars basalhälfts fjäll i början 

 af september förlorat sin bruna toppkant, bibehöllo sig dessa 

 färgförhållanden sedermera på kottarnas beskuggade partier 

 tämligen oförändrade, hvaremot de belysta delarna små- 

 ningom starkare rodnade — utan att dock erhålla den starka 

 rödbruna och jämnt utbredda färg, som betäcker de obeskär- 

 made brunfjälliga kottarnas ryggsida — eller, såsom hos de 

 grönfjälliga kottarna, i synnerhet vid ryggsidans bas betyd- 

 ligt bleknade i jämförelse med den oförändradt höggröna 

 buksidan. Att någon starkare förändring till de obeskär- 

 made kottarnas normala färg ej nåddes, beror utan tvifvel 

 på den sena årstiden, som dessutom detta år ej hade mycket 

 sol att bjuda på. I slutet af september hade färgen öfver- 



