2. XI. 1918. Backman, Om Alnus glutinosa i Österbotten. 59 



git den i ödemarker i utkanten af mossar (måhända forna 

 igenvuxna träsk). I det kuperade Nilsiä har jag ett par 

 gånger anträffat den på stranden af träsk belägna vida högre 

 än närliggande större sjöar. 



32). Suomussalmi socken (4' E om H:fors, inemot 65^^ N 

 bredd). Följande framställning af klibbalens förekomst i 

 Suomussalmi bygger dels på uppgifter i bref af O, Kyyh- 

 kynen, hufvudsakligen dock på dennes framställning i en 

 i manuskript föreliggande afhandling om floran i Suomus- 

 salmi („Suomussalmen kasvisto"), hvilken afhandling blifvit 

 anmäld till tryckning i Acta Soc, pro F. et Fl. Fennica (46, 

 N:o 1). — a. Kyrkobyn, vid foten af Korkealainen ås, i smalt 

 kärr („suolla") nära stranden af ett träsk, några små, busk- 

 liknande träd. Ej långt från stället växte i en bäck Äspi- 

 dium thelypteris samt i en lund Rubus Idaeus X saxatilis och 

 Pteris. — b. Alavuoki by, vid foten af Runtti ås på stranden 

 af Loukonjärvi och Pieni-Alannejärvi flera 10-tal träd och 

 buskar. — c. På stranden af Iso-Alannejärvi (åt Matero till 

 från föreg.) åtminstone en stor buske, kanske flera. — d. 

 Pesiö by, på stranden af Honkajärvi, 3 — 4 tvinande träd 

 och buskar. — Dessutom växa på stranden af några „ås- 

 sjöar" vid Hossa samt i Ruhtinansalmi by, 60—70 km N om 

 kyrkobyn, alar som i hög grad påminna om klibbal: kanske 

 Alnus incana X glutinosa. Kyyhkynens öfriga bestäm- 

 ningar af klibbal äro granskade af dr H. Lindberg. 



En granskning af de ofvan meddelade fynduppgifterna 

 visar, huru oriktig den bild är man tidigare haft af klibb- 

 alens utbredning i stort. Angående nordgränsen sådan den 

 tidigare varit känd hänvisas till kartbladet N:o 20 i Atlas 

 öfver Finland (1910). Önska vi endast med ledning af de 

 kända fynden fastställa nordgränsen, så vore det att draga 

 en linje från Sotkamo-lokalerna till dem i Utajärvi (12) och 

 därifrån till Kuivaniemi (4) och vidare mot NW och W mot 

 kusten. Den sålunda erhållna gränsen komme i hög grad 

 att likna den tidigare, endast att utbuktningen mot S blefve 

 mindre betydande. I hvartdera fallet är det karakteristiska 

 i gränsens förlopp, att den nära Bottniska viken samt nära 



