60 Backman, Om Alnus glutinosa i Österbotten. 2. XI. 1918. 



ryska gränsen sträcker sig längre mot norr än i mellanlig- 

 gande område. Jag tror dock det är fullt berättigadt att 

 sinsemellan förena de c. 160 km från hvarandra belägna 

 fyndorterna i Suomussalmi och Kuivaniemi. Nordgränsen 

 för klibbal komme sålunda att erhålla en WNW sträckning 

 lik den för Viburnum (se kartbladet N:o 20 i Atlas). Visser- 

 ligen är klibbalen tillsvidare ej känd från ett rätt vid- 

 sträckt område N och S om Uleåträsk. Det är dock att 

 observera, att nämnda område är endast föga kändt i flo- 

 ristiskt hänseende. Härtill kommer, att af mina undersök- 

 ningar i Österbotten framgått, det klibbalen hufvudsakligen 

 uppträder å ståndorter och i trakter — ödemarker — där 

 botanister vanligen föga röra sig. Detta i förening med 

 fynden i Kuivaniemi, Utajärvi, Kärsämäki och Pyhäjärvi 

 synes mig berättiga till antagandet att klibbal skall kunna 

 påvisas äfven i socknarna N om Uleåträsk, W om Suomus- 

 salmi. Af forstmän, hvilka ju röra sig i ödemarkerna, hop- 

 pas jag snart få upplysning i frågan. I hvarje fall anser jag 

 det nu förefintliga materialet gifva stöd för antagandet att 

 nordgränsen för Alnus glutinosa sammanfaller med den för 

 Viburnum och sålunda sträcker sig från Suomussalmi i E 

 mot WNW i en någorlunda rak linje till något norr om 

 Kemi stad. 



En närmare granskning af det här publicerade mate- 

 rialet visar en hel del egendomligheter i klibbalens uppträ- 

 dande. Sålunda saknas trädet fullkomligt vid de stora ös- 

 terbottniska älfvarna, där det säkert skulle hafva iakttagits 

 om det förekomme. Stundom förekommer det däremot vid 

 smärre bäckar i hela norra delen af sitt utbredningsområde. 

 Medan arten äger hög frekvens på stränderna af Lappajärvi 

 sjö, synes den däremot helt och hållet saknas vid Pyhäjärvi 

 sjö, där betingelserna för dess trefnad äro desamma. För 

 öfrigt saknas arten i hela Österbotten vid något större sjöar, 

 men anträffas vid smärre träsk, särskildt sådana som till 

 någon del vuxit igen genom torfbildning. I landets inre de- 

 lar, i norra Tavastland och Savolaks är förhållandet delvis 

 ett motsatt, i det klibbalen där — af de förefintliga uppgif- 



