13. V. 1919. Varapuheenjohtajan vuosikertomus. 243 



väliä erityisiä maantieteellisesti määrättyjä ratoja myöten, 

 jotka riippuvat lajien elämäntavoista, mantereen pinnanmuo- 

 dostuksista ja jokien suunnasta. Hän erottelee erilaatuisia 

 muuttoteitä ja selvittelee samalla muuttoteiden merkitystä 

 m. m. lajien levenemiselle ja erilaistumiselle. Aaterikas teos 

 avasi uusia näkyaloja ja vaikuttaa se yhä vieläkin hedel- 

 möittävästi muuttokysymystä käsittelevään tutkimukseen; 

 tällä julkaisullaan sai Palmen nimelleen kaikua tieteellisessä 

 maailmassa. 



Paimenin muista ornitologisista julkaisuista on ensisijassa 

 mainittava hänen teoksensa „Bidrag till kännedomen om 

 ishafskustens fågelfauna" (Lisiä Jäämerenrannikon linnuston 

 tuntemiseen). Teos perustuu Vega-retkikunnan havaintoihin 

 ja keräyksiin, minkä ainehiston A. E. Nordenskiöld oli jättä- 

 nyt hänen muokattavakseen, ja ilmestyi v. 1887 sarjassa „Vega- 

 expeditionens vetenskapliga iakttagelser", V nide, 7. Se on 

 merkitty yhdeksi arvokkaimmista lisistä arktisen alueen 

 lintumaailman tuntemiseen. Myös mainittakoon tässä hänen 

 vastauskirjoituksensa E. F. v, Homeyer'ille (1882), polee- 

 misluonteinen kirjoitelma, jolle aiheen antoi tämän hyök- 

 käykset „Zugstrassen der Vögel" teosta vastaan, sekä hänen 

 2:een Budapestissä pidettyyn ornitologikongressiin toimitta- 

 mansa referaatti muuttokysymyksestä (1891). Erittäin he- 

 delmiätuottavaksi kotimaiselle lintututkimukselle muodostui 

 hänen kirjoituksensa „Upprop till Finlands fågelkännare" 

 (Kehotus Suomen linnuntuntijoille) v:lta 1885, johon sisältyi 

 suunnitelmia linnuston tutkimiseksi topografiselta näkökan- 

 nalta. Hän perusti edelleen ainutlaatuisen n. s. lintuarkis- 

 ton, laajan kokoelman leikkeleitä ja kirjallisia tiedonantoja 

 Suomen linnuista ja otti meillä käytäntöön lintujen rengas- 

 merkinnän. Myös toimitti hän „Nordens fåglar"-teoksen 

 uutta painosta varten esitykset lajien levenemisestä Suo- 

 messa, joka teos häntä askaroitti vielä sairasvuoteella. 



Aivan erinomaisen merkitykselliseksi tutkimustyöhön 

 ja akateemiseen opetukseen nähden muodostui Paimenille 

 hänen oleskelunsa 1875 — 76 Heidelbergissa, jossa hän pereh- 

 tyi vertailevaan anatomiaan Carl Gegenbaurin johdolla. Tätä 



