32 Merikallio, Nucifraga caryocatactes. 4. X. 1913. 
ensin Suomessa tavattiin, monin kerroin runsaammin kuin 
mitä tiedot muualta Suomesta ilmoittavat — lukumäärän ar- 
vioinkin havaintopaikalla Haukiputailla 18. VIII noin 2,000:ksi. 
Muuten on ainoastaan kahdesta paikasta muualta Suomesta 
tietoja, missä lintuja olisi tavattu yli 10 kppl. parvessa, ni- 
mittäin Sortavalasta ja Kakskerrasta läheltä Turkua, muualla 
on niitä tavattu alle 10 kppl. Huomattava tässä kuitenkin on, 
että ei läheskään kaikista ilmoitetuista havainnoista käy ilmi 
lintujen lukumäärä. Edellämainittua pitäisin siis myöskin 
seikkana, joka viittaisi siihen, että linnut ovat ensin saapu- 
neet Pohjois-Suomeen. 
Lisäksi mainittakoon, että 18 päivä elokuuta, jolloin 
pähkinähakkisia oli tuhatlukuisina Haukiputailla, oli ensim- 
mäinen tyven päivä kolme päivää kestäneen sangen ankaran 
koillismyrskyn jälkeen. On sentähden otaksuttavaa, että 
linnut juuri samaisen myrskyn ajamina ovat kulkeneet Poh- 
janlahden rannoille koillisesta päin. Linnuilla olikin eteläi- 
nen kulkusuunta. (Tänä vuonna (1913) sain kansan miehiltä 
Oulun-Salossa kuulla, että syyskesällä 1911 siellä oli ollut 
suuria parvia närhen kokoisia, kesyjä lintuja.) 
Näyttää siis otaksuttavalta, että vuonna 1911 pähkinä- 
hakkiset tulivat koillisesta päin Suomeen, saapuen ensin 
Pohjanlahden pohjoisosaan. Täältä sitten näyttävät parvet 
hajaantuneen, toiset kulkien etelään Lounais-Suomeen ja 
toiset, kiertäen Pohjanlahtea pohjoiseen ja länteen, missä niitä 
tavattiin Muoniossa ja Enontekiössä. Että osa pohjois- ja 
eteläosiin maatamme vaeltaneista linnuista oli tullut suoraan 
mainittuihin paikkoihin, voi silti olla mahdollista. Varmaankin 
Pohjan- ja Suomenlahdet ovat siten tien linnuilta ainakin 
osaksi sulkeneet, useitten uskaltamatta lähteä meren yli, 
joten niitä syys-, loka- ja marraskuunkin aikana löytyi run- 
saasti harhaillen Lounais-Suomessa. Mikkelin, Savonlinnan 
ja Sortavalan luona tavatut linnut voisi mieluummin pitää 
takaisin palaavina kuin joinakin eri teitä tulevina jälkijouk- 
koina. 
Lopuksi mainitsen joitakin löytöpaikkoja, joita ei ole 
mainittu E. W. Suomalaisen laatimassa luettelossa (ks. 
