Mötet den 4 oktober 1913. 3 
åt mycket, som han redan genomtänkt. Och mänskligt sedt 
syntes det naturligt, att forskaren också borde få nå det 
mål, hvilket han redan var så nära. Det var därför bud- 
skapet om hans slut ännu icke väntades af dem, som gladt 
sig öfver den kämpande medbroderns feberaktiga energi, 
hans obrutna, fenomenala minne och hans hängifvenhet för 
den själfvalda lifsuppgiften. Vi hade ju alla så gärna sett, 
att han förverkligat hvad han velat. 
Men det har gätt annorlunda, och vi stä nu vid hans 
sista hvilorum. Här vill det första vetenskapliga samfund, 
hvari Odo Reuter i ungdomstid inträdde, Societas pro 
Fauna et Flora Fennica, genom oss, sina deputerade, visa 
sin bortgängne, mängärige medarbetare en sista hyllning. 
Samfundet vill gifva uttryck ät sin saknad genom att här 
erinra om hans lifsgärning och genom att som tecken pä 
sin hyllning nedlägga pä grafven dessa blommor, tillägnade 
Odo Morannal Reuter 
frän Societas pro Fauna et Flora Fennica.* 
Till inhemsk medlem i Sällskapet invaldes student K. K. 
Kari (föreslagen af professor J. Sahlberg). 
Anhällan om skriftutbyte hade insändts af So- 
ciete ornithologigue de Kief du nom de K. Th. 
Kessler, Kiew, och beslöt Sällskapet bifalla denna anhäl- 
lan samt i utbyte gifva sina Meddelanden och särtryck af 
ornitologiska afhandlingar i Acta. 
Enligt af skattmästaren afgifven kassarapport ut- 
visade Sällskapets rörliga kapital en behällning af Fmk 
2,107: 47. 
Framlades 39:de årgången af Sällskapets Meddelan- 
den, omfattande verksamhetsåret 1912—1913 och redigerad 
af amanuens Ernst Häyrén. 
Professor J. Sahlberg förevisade exemplar af Der- 
mestes vulpinus Fabr., hvilken observerats å ett lejonhufvud 
