Mötet den 4 oktober 1913. 
Till höstens första möte hälsade ordföranden de när- 
varande välkomna, tillika erinrande om tvenne betydelsefulla 
dödsfall. 
Nyligen hyllad som 90-årig hade Sällskapets heders- 
ledamot, arkiater Otto Edvard August Hjelt, den 
13 juni afslutat sitt långa och verksamma lif; vid grafven 
hade professor J. Sahlberg nedlagt en krans och uttalat 
Sällskapets vördnad för den bortgångne. | 
Från ett framgångsfullt och ihärdigt arbete hade den 
2 september professor emeritus Odo Morannal Reu- 
ter bortryckts; vid hans grafläggning i Åbo hade ordfö- 
randen och sekreteraren å Sällskapets vägnar framfört en 
krans och den förre därvid yttrat: ,Budskapet, att döden 
skördat Odo Morannal Reuter, kom icke oväntadt för 
dem, som under senare år sett huru han kämpat mot ohälsa, 
i förhoppning att ännu hinna verka som forskare och för- 
fattare. Men budskapet kom dock oväntadt för många, 
emedan han under sjukdomen lyckats fullborda, hvad bättre 
lottade icke skulle mäktat utföra. Man hoppades redan, att 
ännu några skördar skulle hinna mogna för att af honom 
inbärgas. Hoppet grundades på hans utomordentliga arbets- 
förmåga och hans uthålliga arbetsglädje, trots bräckt hälsa. 
När hans blick ej mera nådde själfva naturföremålen, som 
han hela lifvet igenom studerat, vände den sig mot djupare 
frågor, till mera invecklade biologiska företeelser, djurens 
blodsförvantskap, deras själsförmögenheter och dessas ut- 
vecklingsstadier. Här återstod honom ännu att gifva gestalt 
