78 Saalas, Suomen kaarnakuoriaiset. 6: XI 
17 Peitinsiipien toinen välys ei ole kärkiosassaan kourumai- 
sesti vajonnut; sen pitkittäinen nystyrärivi ulottuu täällä 
samoin kuin muissakin välyksissä aina peitinsiipien kär- 
keen asti. Otsan pisteet hieman harvemmat 
ja heikommat. Musta, peitinsiivet, tuntosarvet 
ja nilkat punanruskeat; poikkeustapauksissa voi- 
vat peitinsiivet olla tummat. 3.:—4 mm pitkä. 
Kuva 9. Elää mäntyjen ohutkuorisissa latvaosissa. Yleinen 
Blastophagus Etelä- ja Keski-Suomessa, mutta ei näytä menevän kovin 
minor. kauas pohjoiseen. Pohjoisin tunnettu löytöpaikka: Vaasa. 
9. minor Hartig. 
8. Hylurgops Leconte. 
(Hylastes Er.) 
Etuselkä peitinsiipiä vähän kapeampi; keskellä sitä selvä 
pisteetön pituusharju. 
1 Peitinsiipien välykset vain kärkiosassaan varustetut ri- 
veihin järjestyneillä nystyröillä ja aivan lyhyillä karvoilla. 
Ruumis suurempi ja leveämpi, tummanruskea; tunto- 
sarvet ja nilkat ruosteenpunaiset. 4.:—5 mm pitkä. 
Elää kuusessa, mieluimmin korpimetsissä, suurissa, kaatuneissa, 
paksukuorisissa puissa. Yleinen Keski-Suomessa. Harvinaisempi 
etelä- ja pohjoisosissa maata, mutta levinnyt kautta alueen aina 
Etelä-Lappiin asti. 
” = 
| | 1 
Kuva 10. Hylurgops Kuva 11. Hylastes Kuva 12. Hylastes 
palliatus. ater. cunicularius. 
10. glabratus Zetterst. 
17 Peitinsiipien välyksissä olevat nystyrärivit ja lyhyet mutta 
selvät karvat ulottuvat jotenkin selvinä tyveen saakka. 
Pienempi, ruosteenpunainen tai ruskea, pää usein tum- 
mempi ja alapuoli mustahko. 3 mm pitkä. 
