6. XII. 1913. Saalas, Suomen kaarnakuoriaiset. 79 
Elää kuusessa ja männyssä. Hyvin yleinen Etelä- ja Keski- 
Suomessa; levinnyt aina Lappiin asti, missä se kuitenkin on har- 
vinaisempi. 
11. palliatus Gyll. 
9. Hylastes Erichson. 
Peitinsiivissä vain aivan pieniä peruskarvoja; välykset 
vailla selviä hienoja riveihin asettuneita karvasukasia. 
Suurempia lajeja, jotka pintapuolisesti katsottuna näyt- 
tävät kaljuilta. 
Kärsän keskiharju ei ole rajoittunut yksinomaan poikit- 
taiseen kärkikuoppaan, vaan ulettuu kärsän takaosaan 
asti. Etuselkä leveyttään selvästi pitempi. 
Peitinsiivet paljon enemmän kuin kahta vertaa yhteistä 
leveyttään pitemmät. Etuselkä leveyttään paljon pitempi, 
sen sivut miltei yhdensuuntaiset. Musta, tuntosarvet ja 
nilkat ruosteenpunaiset. 4.5—4.s mm pitkä. 
Elää männyissä likellä juuria. Yleinen; levinnyt yli alueen. 
12. ater Payk. 
Peitinsiivet kahta vertaa yhteistä leveyttään pitemmät, 
lyhyemmät ja kuperammat, karkeammat; etuselkä leveyt- 
tään vähän pitempi, kärkeen päin enemmän kapeneva, 
keskustan takana leveimmillään. Ruosteenruskeasta mus- 
tanruskeaan. Vaikeasti erotettavissa edellisestä ja seu- 
raavasta lajista. 4 mm pitkä. 
Elää ulkomaalaisten tietojen mukaan männyissä; hyvin 
harvinainen. Tavattu Nurmeksessa (J. Sahlberg) ja Kaksker- 
rassa. !) 
13. brunneus Er. 
Kärsän keskiharju hieno ja vain kärjessä poikittaisen 
kuopan kohdalla esiintyvä. Tuntosarvet ruosteenpunai- 
set, nuija keltainen. Peitinsiivet tuskin kahta vertaa 
1) J. Sahlbergin ,Catalogus Coleopterorum Faunae fennicae'ssa* 
mainitut löytöpaikat tarkoittavat cunicularius'ta, johon tämä ennen se- 
kotettiin. 
