6. XII. 1913. Saalas, Suomen kaarnakuoriaiset. 89 
Elää männyissä, mieluimmin suurissa puissa paksun kaarnan 
alla. Poikkeustapauksissa ulkomaalaisten tiedonantojen mukaan 
kuusessa. Joks. harvinainen; levinnyt Etelä-Suomesta Etelä-Lappiin 
asti. 
„Pikakirjoittaja“. (stenographus Duft.) 
38. sexdentatus Boerner. 
Peitinsiipien peräkuopan reunoilla on kummallakin puo- 
lella 4 hammasta, joista lähinnä viimeinen yleensä on 
suurin. 
Kaikki peräkuopan reunoilla olevat hampaat vapaat; 
toinen hammas ei ole suorakulmaisesti sisäänpäin tai- 
punut; toinen ja kolmas hammas eivät 
ole koiraksella tyveltään yhtyneet toi- 
siinsa; lähinnä viimeinen hammas on 
suurin ja koiraksella nuppipäinen. Lä- 
hinnä isoin laji. 4.2—5.5 mm pitkä. 
Elää kuusessa, mieluimmin paksunlaisen kaar- 
nan alla, sekä kaatuneissa että pystyissä puissa, 
poikkeustapauksissa männyssä. Käy usein kä- 
siksi eläviin puihin ja on hyvin vahingollinen. 
Hyvin yleinen, Bang: aina eteläisimpään Lap- Kuva 20. Ips 
piin asti. typographus. 
„Kirjanpainaja“. 39. typographus Linn. 
Peräkuopan reunalla oleva toinen hammas litistynyt ja 
miltei suorakulmaisesti sisäänpäin kääntynyt; koiraksella 
tämä on tyveltään sulanut yhteen kolmannen hampaan 
kanssa, jotka molemmat muodostavat yhdessä leveän 
kaksoishampaan. 3.s—4 mm pitkä. 
Elää kuusessa. Harvinainen; tavattu siellä täällä Etelä- ja 
Keski-Suomessa. 
40. duplicatus C. Sahlb. 
Peitinsiipien liitoksen ja ensimäisen viirun välissä, alas- 
päin kaartuneen kärkiosan edessä, ei ole hampaita tai 
nystyröitä. 
Peitinsiipien peräkuopan reunalla on kummallakin puo- 
lella vain 3 vahvaa hammasta, joista kolmas (alin) on 
suurin, naaraksella yksinkertainen, suippokärkinen, koi- 
raksella leveämpi, lanttopäinen. Peitinsiipien kärki lii- 
toksen kohdalla kyhmyksi venynyt. Mustanruskea, pei- 
