7. II. 1914. Elfving. — Salan. — M. Brenner. 125 
Under den i anledning häraf uppkomna diskussionen, 
hvarvid professor Elfving uttalade tvifvel angäende yttre 
förhällandens inflytande såsom orsak till uppkomsten af f. 
virgata, professor Selan åter framhöll ormgranens före- 
komst pä samma lokaler och i sällskap med vanlig gran 
säsom ett bevis emot antagandet af jordmänens inverkan i 
detta hänseende, hänvisade rektor Brenner till det som 
af honom i frägan tidigare publicerats, särskildt päpekande 
att utom jordmänens olämplighet äfven andra yttre omstän- 
digheter kunna inverka. 
Sälunda hade en af de mest typiska ormgranar han 
påträffat befunnits växande pä en mossbelupen jordfast sten, 
där den ursprungligen grott och där den omgifves af van- 
liga granar, ett annat resligt exemplar äter hade med sina 
tvä stammar uppvuxit frän den kvarstäende stubben af en 
afhuggen vanlig gran, hvarpä de förtorkade grenarne af den 
normala typen ännu kvarsutto jämte en frän en af dessa 
grenar uppvuxen, men snart borttorkad tredje obetydlig 
stam, denna af vanlig granform och förgrening. 
Båda dessa ormgranar hade alltså råkat ut för andra 
förhållanden än de öfriga granarna på samma plats och så- 
lunda förhindrats i sin normala utveckling. 
Ett liknande förhållande hade observerats äfven beträf- 
fande f. oligoclada. Att också andra ogynnsamma förhål- 
landen kunde medföra samma resultat var ej uteslutet. 
Komma liknande, af en eller annan anledning från den 
normala typen afvikande, exemplar till blomning och en i 
det vilda tillståndet oundviklig ömsesidig befruktning med 
de normala granarna i omgifningen, blefve åter, såsom af det 
nu relaterade fallet framgår, i sinom tid i senare generatio- 
ner följden häraf ett antal plantor af olika slag och af dessa 
med tiden sig utvecklande granar: normala, en eller annan, 
sällan flere, ormgranar samt mellanformer, mer eller mindre 
olika hvarandra, ehuru växande i hvarandras sällskap och i 
åtnjutande af samma lifsvillkor. 
Också för uppkomsten af dessa ormgranar och andra 
afvikande exemplar hade sålunda de yttre förhållandena, 
