34 Merikallio, Selostus Siikakankaan linnustosta. 5. XII. 1914. 
lintua käsittävä parvi). 27. IV näkyi pareja jo runsaammin 
ja 6. V näkyi, paitsi noin 30 paria, useita yksinäisiä koiraita. 
Mergus serrator L. — Tulo 1913: 20. IV, yht. ehkä 5 lin- 
tua (kaikki 33?), Viik; 27. IV, parvi, noin 20 lintua (myös 
yksityisiä ?), Viik. 
Larus canus L. — Mainittakoon seuraavat talviset ha- 
vainnot. 1910: 20. II, 1 poikapukuinen lensi Et.-Satamassa. — 
1912: 11.1, runs. poikalintuja Et.-Satamassa. 
Larus ridibundus L. — 1914: 10. IV, osa, noin parisataa 
lintua, jo saapunut Viikin lahdelle. 
Podiceps cristatus (L.). — Tulo 1913: 20. IV, 2—3 paria, 
Viikin lahti; 27. IV, 4—5 paria, Viikin lahti; 6. V, n. 20 pa- 
ria sekä joku yksin., Viikin lahti. 
Podiceps auritus (L.). — Tulo 1913: 27. IV, pari, Viikin 
lahti. 
Maisteri E. Merikallio jätti vielä painettavaksi: 
Selostus Siikakankaan hoitoalueella kesällä 1914 
tavatuista linnuista. 
Siikakankaan hoitoalue sijaitsee Juupajoen, Oriveden ja 
Ruoveden kulmauksessa, käsittäen osan kutakin pitäjää. 
Alueen pintasuhteet ovat erittäin vaihtelevia. Itäinen puoli 
on epätasaista murtokivimaata, etup. kuusimetsää kasvavine 
kumpuineen ja niitä eroittavine soistuneine notkoineen. Län- 
teen päin muuttuvat seudut etupäässä mäntymetsää kasvaviksi 
hiekkakankaiksi ja niitä rajoittaviksi soiksi. Siellä on myös 
Siikakangas, monta neliökilometriä laaja, useita vuosia sitten 
palanut hiekkaperäinen kangas. 
Huolimatta verrattain niukoista havainnoista, olen kat- 
sonut olevan paikallaan määritellä tuloksena havainnoista 
linnun yleisyyden. Siinä olen käyttänyt seuraavaa asteikkoa: 
ylen yleinen, yleinen, jotensakin yleinen (= ei aivan ylei- 
nen), harvinainen (= harvalukuinen), hyvin harvinainen ja 
satunnainen. 
