6. II. 1915. I. Forsius, Den lapska ekorren. 49 
vita buken roströd. Vinterskinnet: mörkgrätt och yvigt, 
örontofsar och svans helsvarta. 
Mäntyorava. Sommarskinnet: rygg, örontofsar och 
svans enfärgat roströda, buken vit. Vinterskinnet: betyd- 
ligt ljusare grått än hos den förra, örontofsar och svans 
enfärgat roströda. 
Sommaren 1913 vistades jag jämte forstmästare Sohl- 
man i nordostliga Sodankylä vid Nuorti älv och gjorde dä, 
pä doktor B. Poppius’ inrådan, observationer om ekorren. 
Denna sommar förekom ekorren icke allmänt inom omrä- 
det, men jag var dock i tillfälle att erhålla några skinn av 
de bäda slagen. 
Kuusiorava, den mörkare, synes vara mindre allmän, 
och jag lyckades erhälla endast tvenne typiska exemplar av 
densamma. Det ena skinnet fann jag i ett skogspörte hos 
en av Kemi stockbolags män. Han använde skinnet i fräga 
säsom fodral för sin rakkniv, men avstod det gärna ät mig. 
Enligt hans uppgifter var exemplaret skjutet i augusti 1912. 
Det andra exemplaret sköt jag den 18 augusti 1913 vid 
Nuorti. Det var en hona, som nyligen haft ungar. Vidare 
har till Universitetets zoologiska samlingar inköpts tvenne 
vinterskinn, som hänföra sig till denna form; det ena exem- 
plaret är skjutet i Enare den 29 september 1912, det andra 
i Kuolajärvi den 13 januari 1913. Därtill kommer ett af A. 
Blomgvist inlämnat exemplar frän Övertorneä, decem- 
ber 1874. | 
Mäntyorava synes förekomma allmännare. Jag sköt 
sommaren 1913 flere mer eller mindre typiska exemplar 
av densamma. Till Universitetets samlingar har inköpts ett 
exemplar, som är synnerligen typiskt, skjutet i Rovaniemi 
den 19 mars 1913. Ett lika typiskt vinterskinn har erhällits 
frän Korpilaks är 1878 av stud. K. Dahlström. Slutligen 
finnes ett exemplar från Overtorneä, skänkt av A. Blo m- 
gvist. 
Till storleken varierar den lapska ekorren mellan 41 
och 47 cm, enligt vad man kan sluta av det knapphändiga 
material, som finnes att tillgä. 
