36 Rantaniemi, Retkestä Kemijoen laaksossa. 4. II. 1916. 
alueeseen. Syvät, kalliorinteiset jokiuomat, n. s. „kurut“, 
sekä ne, jotka ovat vielä vesireitteinä, että ne, jotka 
ovat jo kuivuneet, liittyvät läheisesti samanlaisiin muodos- 
tuksiin Kuusamon puolella (Oulanka—Savinajoki). Näissä 
kuruissa vallitsevalla kasvistollakin on kuusamolainen leima. 
Aikaisempien löytöjen (Herbarium Musei Fennici: V. Borg 
& A. R:mi, Edv. af Hällström; H. Lindberg: Med 
delanden 40, siv. 18) lisäksi mainittakoon tältä alueelta: 
Kutsanjokilaaksosta Nivajärven kalliorinteiltä (Hirveäkallio): 
Potentilla nivea, Draba cinerea, Saxifraga cernua ja yleisempi - 
Saxifraga nivalis. 
Arabis alpina esiintyi hetepurojen lähteellä Kutsan var- 
rella: Kutsanjokivarsi Wuorijoen alapuolella, hetepurojen var- 
silla Kursujärvien ympäristössä, Jyrhämäjärveen laskevan 
hetepuron varrella. Löytämäni Suomelle uusi Eguisetum- 
laji, E. trachyodon A. Br., josta lähemmin erikoisessa selostuk- 
sessa, on myös tämän seudun kasvi. Vicia sylvatica — kasvoi 
metsämaalla Kutsan itäpuolella — ja Vicia sepium sekä Lathyrus 
pratensis — rantaniityllä Vuorikylässä — ovat uusia Lkem'ille. 
Lonicera xylosteum’in viimeksi tunnettu pohjoisin löytö- 
paikka on Suomen Kartaston mukaan Muhos (64 51). Tämän 
kasvin tapasin Tervolan pitäjän pohjois-osassa (n. 66° 10) 
Peuran palolla Kuusamo- (Kuusama-) norossa, kuivuneessa 
puro-uomassa. 
Humulus lupulus on siksi merkillinen Pohjois-Suomen 
kasvi, että sen uudet löytöpaikat ovat mielenkiintoisia. Tähän 
asti tunnetut pohjoiset löytöpaikat ovat Keckman’in mu- 
kaan Konttikivalo lähellä Kilvenaavan järveä, Simon pitäjän 
alueella, ja Liesi-oja Liesikivalon alapuolella Rovaniemen 
pitäjässä. Molemmat kasvupaikat ovat kaukana pääjoki- 
uomasta. Löytämäni uusi kasvupaikka on Kemijokeen las- 
keva pieni oja, Savi-oja Jaatilanvaaran (Kotivaaran) alla 
Rovaniemen pitäjässä. Tuskin voi rehevämpää kasvillisuutta 
ainakaan näin kaukana pohjoisessa kuvitella, kuin mitä tämä 
ojavarsi tarjosi. Se oli oikea suomalainen aarniometsä. Hu- 
mala köynösti 4—5 m korkeudella puita (koivu, haapa, tuomi, 
pihlaja, taaempana kuusi) ja riippui kauniissa röyhyissä va- 
