38 Rantaniemi, Uusi Equisetum-laji Suomelle. 4. II. 1916. 
Vielä esitti maisteri A. Rantaniemi: Equisetum tra- 
chyodon A. Br., uusi Equisetum-laji Suomelle. 
Ollessani viime kesänä kasvitieteellisellä tutkimusmat- 
kalla Kemijokilaaksossa, joka matkani ulottui aina Kuolajärven 
pitäjän itäosiin, kasvitieteellisten alueitten Kuusamon ja Lap- 
ponia kemensis'en rajamaille, tapasin Nilunti- (Niluhti-) järven 
rannalla Eguisetum-lajin, joka heti erikoisesti kiinnitti huo- 
miotani. Se ei ollut niin isokasvuinen ja tanakka kuin yleensä 
E. hiemale L., joka esiintyy näillä seuduin harvakkeessa kan- 
kailla, rannoilla ja soilla, mutta tyypillisestä E. variegatum 
Schleich. se myöskin erosi selvästi, ainakin niistä muodoista, 
joita olin pohjoisessa tottunut näkemään, ollen niihin ver- 
rattuna tukevampi ja kasvutavalleen poikkeava. 
Kun fil. tohtori A. Palmgren oli minulle huomauttanut 
eräästä G. Samuelsson'nin Ruotsissa selittämästä Ruot- 
sille uudesta Eguisetum-lajista, joka juuri on välimuoto E. 
hiemale'n ja E. variegatum’in välillä, otin selvää alaa kos- 
kevasta kirjallisuudesta ') ja voin nyt löytämäni lajin todeta 
samaksi kuin minkä Gunnar Samuelsson selittää E. 
trachyodon’iksi. — Kun tätä Eguisetum-lajia ei ole ennen 
löydetty meillä, lienee paikallaan myös lähempi selostus 
siitä ja sen löydöstä Skandinaaviassa. 
E. trachyodon on joka suhteessa, kertoo Samuelsson, 
selvä välimuoto E. hiemale'n ja E. variegatum’in välillä, jopa 
siihen määrin, että sitä on jotenkin vaikea eroittaa näistä 
muuten selvästi eroitettavista lajeista. Helpoimmin huomat- 
tavimmat tunnusmerkit, joitten kautta nämä kolme lajia voi- 
daan eroittaa, ovat tupet ja varsinkin niiden hampaat. E. 
hiemale'lta varisevat useimpain tuppien hampaat hyvin pian, 
taittuen aivan tyvestä, jotavastoin ne näillä toisilla kahdella 
lajilla taittuvat ylempää, usein epäsäännöllisemmin, niin että 
1) Svensk Botanisk Tidskrift, Band 5, 1911, s. 428—431; sama v. 
1912, Band 6, siv. 95. — Nyt Magazin for Naturvidenskaberne, Bind 
49, J Dyring: Flora grenmarensis, s. 132. — P. Ascherson ja 
P. Graebner: Synopsis der mitteleuropäischen flora; erster Band, 
siv. 144. 
