4. II. 1916. — Rantaniemi, Uusi Eguisetum-laji Suomelle. 39 
ainakin alaosa usein säännöllisesti jää jälelle. Myöskin ham- 
paitten muoto on erilainen. Kapeimmat ovat ne E. hiemale'lla, 
väriltään melkein kokonaan tummat, tuskin huomattavasti 
kalvoreunaiset ja jotenkin tasaisesti kärkeen suippenevat. 
Leveimmät ovat hampaat E. variegatum’illa, jolla tyviosa 
hammaset on suurimmaksi osaksi kalvomainen; se suippe- 
nee jyrkästi kapeaksi, pian varisevaksi kärjeksi. E. trachy- 
odon'in hampaat ovat näiden kahden muodon väliltä. Kuten 
Samuelsson'in esittämästä kuvasta käy selville, ovat ham- 
paat pitkät, suipeten vähitellen kärkeen ja ainoastaan tyvi- 
osastaan kapeasti kalvoreunaiset. 
Kuten edellä jo mainittiin, on E. trachyodon selvä väli- 
muoto E. hiemale'n ja E. variegatum’in välillä ja kun ana- 
tomisetkin tunnusmerkit viittaavat siihen, on otaksuttu, että 
E. trachyodon on syntynyt hybridina mainittujen Eguisetum- 
lajien kesken. Tähän otaksumaan yhtyy myös Samuels- 
son, huomauttaen kumminkin: ,Men äfven om den upp- 
kommit som hybrid, kan den ju i nutiden uppträda som 
„god“ art och sprida sig som sådan". 
Jos E. trachyodon on siis sekasikiölaji E. hiemale'n ja 
E. variegatum’in välillä, on luonnollista, että siitä on muo- 
toja, joista toiset lähenevät E. hiemale'a ja toiset E. varie- 
gatum’ia. Tämä käy tavallaan selville Samuelsson'inkin 
selostuksesta. Hän mainitsee, että ne muodot E. trachyodom'ia, 
jotka hän löysi Dalarne-maakunnassa Mjägen'in kylässä, Älf- 
dal'in pitäjässä Öster-Daljoen varrella, muistuttivat siihen 
määrin E. hiemale'a, että hän luuli niitä ensi silmäyksellä 
sen hennoiksi muodoiksi. Edelleen E. trachyodon-kuvauk- 
sessaan hän huomauttaa, että habitus eniten muistuttaa E. 
hiemale’a, varsinkin sen hentoja muotoja, joita on selitetty 
eri nimillä (A. Braunkin aluksi käsitti sen E. hiemale- 
varieteetiksi). Mutta tutkiessaan museokokoelmia nähdäk- 
seen, olisiko Ruotsissa vastaavaa muotoa aikaisemmin mah- 
dollisesti löydetty, tapasikin Samuelsson kaksi kappaletta 
, E. variagetum’ia“, — molemmat löydetyt Gotlandissa (vid 
Stenkyrka 27. 7. 1872 J. E. Zetterstedt; Sundre sand- 
område 18. 7. 1910 K. Johansson), jotka kuuluivat E. 
